AZ ELŐZŐ EPIZÓDOKBAN…
Monica Davis, hozzám jössz feleségül?
Igen, persze.
Ashley, leszel a feleségem?
Igen, leszek a feleséged, Tyler.
Hozzám jössz?
Persze.
- Szia! - Hali!
Szia!
- Hogy vagy? - Jól.
- Hozzám jössz feleségül? - Igen!
Most már tényleg jegyben járunk.
- Gyönyörű vagy. - Köszönöm.
Te vagy a legjobb barátom.
Hajlandó vagyok felbolygatni érted az életem.
Jól érzem magam veled.
Én is veled.
- Még sosem éreztem így senki iránt. - Én sem.
Jó sokáig kerestem őt.
Tudod, hogy révbe értél.
Igen.
- Te is így érzel? - Még apámnak be kell mutassalak.
- Komolyan? - Le kell okéznia.
Hát legyen!
Szerinted sokat parancsolgatok? Szerintem igen.
Próbálkozni lehet, de van saját véleményem.
Én kerülöm a kattantakat.
- Az éretlen nőket. - Ja, mivel felnőtt férfi vagyok.
Úgy vártam már, hogy találkozzak a többiekkel, mivel…
Kicsim!
Halálosan szeretlek. Odáig vagyok érted.
- Túl sokat dumálok? - Közbe se tudok szólni.
Addig megy a verseny.
Nick!
Nem kell féltékenykedni!
Kiakadtam.
Elkezdi a nő: „A csajod egy féltékeny boszorka.”
Nick meg röhögött.
Hannah írt egy tíz pontból álló listát. Például: „Elég érett?”
Vannak aggályaim, és ezeket át kell beszélnünk,
hogy biztosan oltár elé állhassunk.
- Biztosra akarok menni. - Nem csak én élek álomvilágban.
Úgy éreztem, hogy nem tisztelsz.
Azt hittem, nem jössz vissza.
Szeretlek, de saját magamat is tisztelnem kell.
Ne haragudj!
Nagyon szeretlek.
Meg tudjuk oldani.
- Jó reggelt kívánunk Cabóból! - Jó reggelt!
Stephen elvisz egy mexikói étterembe.
Végre vezethetek ezeken a vad utakon.
- Szorítsatok! - Nem lesz gond.
Mikre nem vesz rá a szerelem!
Csodálatos a nyaralás.
Nem akarok hazamenni.
Nem tágítok mellőle.
Nagyon helyes.
Nem is hagynám.
Ashley már így is nagyon csini. Így néz ki ébredés után.
Ja, ennek semmi értelme.
Nagyon jó itt lenni.
- Bárcsak minden nap erre ébredhetnék! - Ideköltözhetnénk.
Simán.
Reggel pihiztünk egyet, és nyomtunk egy jó reggelit az erkélyen.
Min kell még dolgoznunk?
Előfordul, hogy önző vagyok,
és hogy kétszer is át kéne gondolnom a mondandómat.
- Igen. - És neked?
Nekem azon, hogy kevesebbszer legyek bunkó.
Kicsit lehetsz bunkó, de…
Igen, de lehetnék kedvesebb, csak néha felidegesítesz.
- Sosem leszek dühös és nem kiabálok. - Ja.
Csak azt érzem, hogy: „Ne már, Nick!” Türelmesebbnek kéne lennem.
- „Ne már, Nick! Mi a faszt csinálsz?” - Nem is mondok ilyet!
Szerinted leborotváljam a nyakamat?
- Szerinted úgy ápoltabbnak fogsz tűnni? - Az biztos, de az menne a szetthez?
- Milyen pulcsi nélkül? - Borotváld le!
- Na? - Borotváld le!
- Jó. - Ennyi volt. Megbeszéltük.
Már most utasítgat.
Én pedig engedelmeskedem!
- Azért tetszik neki. - Ja.
Na jó, nem kell túlzásokba esni!
VAK SZERELEM
Jézusom!
Jól van.
Hét évig voltam tengerészgyalogos.
Rombolóhajókon állomásoztam, ahol én feleltem a tengerészhadosztályért.
- Hahó! - Üdv a fedélzeten!
- Jó napot! - Élvezik az utazást?
Köszönjük!
Bármilyen hajót elvezetek, főleg egy USS romboló hadihajót.
Ez a jacht sem jelentene problémát.
Hiányzott már a tenger. Ez olyan izgi!
- Egy hadihajóra képzelem magam. - Igen?
Tudtam, hogy tengerészgyalogos voltál, de azt nem, hogy imádod a hajókat.
Hét évig szolgáltam.
Sok szép pillanatot megéltem odakint a tengeren
a legénységgel és a katonákkal, de alig voltam otthon.
Lemaradtam az ünnepekről, kapcsolatom sem volt.
Pár évig tartott, de fontos része az életemnek.
A legtöbb barátom szintén katona volt.
Értem.
- Jól nézel ki. - Kösz, te is csoda szép vagy.
Szerintem ezt meg kéne örökítenünk.
Jó! De előbb csináljunk egy videót!
Le ne ess!
Bocs, de tengerész vagyok.
- Egy matróz. - Ja, bocs.
Jó az egyensúlyérzékem.
- Jól nézel ki. - Igen?
- Igen. - Hátulról is levideózol?
- Igen. Pózolj! - Oké.
Várj, megmutatom a gyűrűt!
Pózolj! Kicsit ráközelítek.
Ma reggel úgy keltem, hogy haza fogok menni.
Nem volt okés, ami Alex és köztem történt tegnap este.
Próbálok pozitív maradni. Még emésztem, amit Tim mondott.
Azt láttam, hogy ideges,
de azt nem tudtam, hogy mennyire, amíg el nem mondta nekem, úgyhogy…
ja.
Mivel látom azt,
hogy Alex érti az én álláspontomat is,
és hajlandó meghallgatni,
nagyon szívesen folytatnám a kapcsolatunkat.
Megtudtam, hogy ma úgy jött ide, hogy ez lesz az utolsó beszélgetésünk,
de mivel megint beszélni szeretne,
bízom abban, hogy minden rendbe fog jönni.
Elvileg ma kvadozni megyünk.
Fogalmam sincs, milyen lesz, főleg mivel Tim el sem akart jönni velem.
Ő a menyasszonyom, és remélhetőleg el is veszem feleségül.
Őszintén szeretem Timet, és szeretném őt hazavinni,
bemutatni a családnak, és összeházasodni vele,
de ez az egész helyzet
egyértelműen visszalépést jelent,
amíg ki nem találjuk, hogy mi legyen most
és ezután.
- Jó nagy teve! - Basszus! Ezt te csinálod?
- Mit? - Te mozgatod?
- Dehogy! Nem tudok tevéül. - De durva!
Nagyon mozog.
El tudod képzelni, hogy három hét múlva elveszlek?
Igen. Akár már holnap is elvehetnél, az az igazság.
- Komolyan? - Halálosan.
- Még ismerkednünk kell… - Igen.
…de nem hiszem, hogy találnék még egy olyan férfit, mint amilyen te vagy.
- Köszönjük szépen! - Köszönjük!
De szuper!
A családi ünnepek milyenek lennének?
- Hogy értve? - A mi esetünkben.
Ha lesznek gyerekeink, majd felosztjuk, mikor hová megyünk.
Tavaly otthon karácsonyoztam. Főztem magamnak kaját.
Csináltam sült sajtos tésztát, salátát és rántott csirkét.
De fura! Én is otthon maradtam.
Basszus!
- Rákfasírtot és sajtos tésztát sütöttem. - Igen?
- Tudod, mire vágyom? - Mire?
Saját hagyományokra.
Anyukámmal s'morest ettünk karácsonykor. Mi is kitalálhatnánk valamit.
Amit Szenteste fogunk csinálni.
Csinálhatnánk saját díszeket.
- De ez csak egy ötlet. - Ez aranyos.
De ha lesznek majd…
Ha majd lesznek gyerekeink, tök jó lenne,
ha minden évben megnéznénk egy csomó régi karácsonyi filmet.
- Imádom a karácsonyi filmeket. - Én is.
Csináltam saját ronda karácsonyi pulcsit.
- Rendezhetnénk pulcsis bulit. - Igen.
Nagyon bírom a beöltözős, tematikus bulikat.
Megdumáltuk a srácokkal, hogy tartunk halloweeni bulit.
Veled bárhol jól érezném magam.
- Ezzel én is így vagyok. - Ja.
- Össze fogunk házasodni. - Örülök neki.
Készen állsz? Na nyomjuk!
Na, jó volt, Nick?
Jézusom!
- Nem ismételném meg. - Még egyet?
Még élni szeretnék.
Nick, ne mondd már ezt!
Jézusom!
Remélem, ettől még lehet gyerekem.
Megcsináltunk, csajszi. Vagyis én.
Engem még ne kiabáljunk el, de rád büszke vagyok.
- Üljön le! - Jó.
Kinyitom az ajtót.
Menni fog.
Állj oda!
Mehet?
Három, kettő, egy!
Ugrás!
Basszus!
Ennyi volt.
Erről van szó!
Tökéletes!
Gyere!
Látlak.
Elképesztő volt!
- Erre! - Oké.
Fordulj meg!
Szép volt! Büszke vagyok rád.
- Még mindig remeg a térdem. - Tudom.
A bungee jumping pont olyan érzés, mint szerelmesnek lenni.
Jézusom, tényleg! Mámorító.
Jóban-rosszban.
Basszus!
- De klassz! - Sziasztok!
- Üdv az üvegfúvó gyárban! - Szia!
- Egyedi formát tervezünk nektek. - Oké.
Odanézz!
Ez nagyon menő!
Gyönyörű. Nagyon klassz.
Tökéletes egy olyan férfinak, aki odáig van a halakért.
- Ez a te lakásodba kerül. - A mi lakásunkba.
Van valami, ami napok óta nyomaszt és zavar engem.
Szeretnék beszélni róla. A kapszulában azt mondtad,
hogy majd veszel nekem virágot.
Sokáig kerestem az igazit.
Az ígéret betartásáról beszélek most, érted?
Nekem ez nagyon fontos.
Igazad van, és…
hát…
Az csak egy példa volt,
nem feltétlen virágra gondoltam,
hanem valamiféle ajándékra.
Nekem a virág… De értelek.
Nem a virág a lényeg, hanem hogy különlegesnek érezzem magam.
- Igazad van. - Ismered a szeretetnyelveket.
Nálam az első kettő az elismerő szavak és a szívességek, a harmadik az ajándékozás.
Karácsonyra mindenkit nagyon figyelmes ajándékokkal lepek meg.
Pénzt áldozok arra, hogy boldoggá tegyek másokat.
Nálam az ajándékozás az utolsó. Ami a karácsonyt illeti, a családom
már hosszú évek óta nem tud mindenkinek…
Értem.
…ajándékot venni. Én is baromi régen kaptam karácsonyra ajándékot.
Nem fogom hagyni, hogy közénk álljon az,
hogy más anyagi helyzetben nőttünk fel.
Egyszer sem éreztem, hogy ez közénk állt volna.
Tudom, hogy nem kell majd
luxuscuccokat, mondjuk Kate Spade-táskát vennem neked.
Olyat soha ne vegyél nekem!
- Vagy YSL-táskát. - Az sem tudom, az mi.
Louis Vuitton? Arról csak hallottál.
Az jó márka?
- Aha, jó márka. - Értem.
Szeretlek.
Nem akarok anyagiasnak tűnni, de szeretném különlegesnek érezni magam.
- Értem. - Igen.
Igazad van, és hibáztam.
És nem örülök neki.
Tudom, hogy írtál nekem egy verset pár nappal a megismerkedésünk után,
és hogy Edwin McCaint énekeltél.
Ezektől teljesen elolvadtam.
De én ilyen vagyok, vágyom a virágra.
Nem akarok csalódást okozni.
Csak megterhelő ez az egész.
- Micsoda? - A házasságkötés.
Nagyon komoly döntés,
és nem akarom, hogy bármit kényszerként éljek meg,
mert az veled szemben sem lenne fair.
Ha esetleg elbizonytalanodnék, akkor…
Mert így van? Nem értem, miért mondod ezt.
- Nincs így. - Ezt most nem értem.
- Nem bizonytalanodtam el… - Dehogynem.
- Nyugodtan elmondhatod. - Nem bizonytalanodtam el.
Most honnan a picsából jött ez az egész?
- Hát… - Nem nézel a szememben.
Tudom, mert gondolkozom.
Hadd gondoljam át, hogyan fogalmazzam meg!
A veled való házasságtól egyáltalán nem tartok.
Tényleg szerelmes vagyok beléd.
Csak kicsit berezeltem ettől a komoly elköteleződéstől,
de veled kapcsolatban nincsenek kétségeim.
El szeretném kerülni, hogy majd akkor parázzak be,
ha már az oltár előtt állunk.
Ezt nem mondhatod komolyan! Már legelső nap azt mondtad, el fogsz venni.
- Tudtad, mibe vágsz bele. - Ja.
Tudtuk jól, mire vállalkozunk.
Azt reméltem, ezeket már korábban átgondoltad…
- Persze. - Érted? Hogy már biztos vagy benne.
- Jól vagy? - Aha, figyelek.
Azt hittem, el fogod sírni magad.
Figyelek. Értem, amit mondasz.
Én is értem.
Intenzív a kísérlet, de…
- Igazad van. - Lépésenként haladunk.
Kettőnk kapcsolata a lényeg.
- Igaz? - Igen.
Szeretlek.
Én is.
Atyavilág!
Ne már!
Jézusom!
- Nyugi! - Jól vagy?
Tériszonyos vagyok. Jobban szeretek a földön lenni.
Menni fog, kicsim.
- Hál' istennek életben maradtunk! - Ja.
Ez elég para volt.
Már rád bízhatom az életem, mert átjutottunk a hídon.
Jaj, ott a part!
De szép!
Nem semmi!
- Jól vagy? - Aha.
Jó.
Ez aztán a kilátás! Innen belátni az egész partot.
Igen.
- Elég para volt. - Ja. A hidas rész gáz volt.
Szerintem a híd egy bizalmi próba volt.
Vagy az új kezdet szimbóluma.
- Vagy az. - Ja.
Még mindig szeretlek.
Az van,
hogy történt, ami történt,
de felejtsük el, és kezdjük tiszta lappal!
Örülök, hogy te is így gondolod.
Juhé!
Akkor visszaköltözöl a hotelszobába?
- Vagy külön alszunk? - Visszaköltözöm.
- Igen? - Igen.
- Szuper. - De először szundítok egyet.
- Meg lezuhanyozom, mert koszos lettem. - Jó.
De igen, visszaköltözöm.
Szerintem megleszünk.
Szeretném folytatni.
Ahogy mondtad, sikerült átkelnünk a hídon.
Igen.
Ha az sikerült, nem lesz gond, igaz?
- Igaz. - Csak ne nézz le!
- Várod már, hogy visszaköltözz? - Igen.
Igen.
- Te is várod, hogy visszaköltözzek? - Helyes. Igen.
Igen. Olyan izgi!
- Gyönyörű a kilátás! - Igen.
- Leszállsz? - Igen, csak…
- Nem tudom, hogy kéne. - Add a kezed!
Add a kezed, és ugorj!
Kész is. Basszus!
Rám számíthatsz.
Rám számíthatsz. Ott egy madár!
Egy pelikán vadászik a vízben. Nagyon szép.
- Szeretlek. - Én is.
- Szívtipró Nick! - Nick és Hannah.
- Halihó! - Végre megjöttek!
- Mizu? - Szívtipró Nick! Mizújs?
Csá! Jó látni.
Sziasztok!
- Sziasztok! - De jó!
Nézd már! Tylernek van kalapja.
- De jó ez a kalap! - Ugye? A tevegelésnél kaptuk.
- Ti tevegeltetek, baszki? - Aha.
Ne már! Nekem az a bakancslistám tetején van.
Szerinted sok mindent tanul tőled?
- Igen. - Értem.
Rengeteget. Előbb-utóbb biztos én is fogok tőle tanulni, de…
Összepakolt, már menni készült.
- Értem. - És…
Mármint innen?
Igen, félbe akarta hagyni a kísérletet.
Jézusom!
- Még a száma sincs meg. - Ja. Nekem sincs meg Tyleré.
Ha elmegy, nem tudtam volna beszélni vele.
- És ma mi volt? - Megbeszéltük.
- Nézzük meg! - Jó.
- Gyerünk! - Majd folytatjuk.
- Majd visszajövünk. - Én látni akarom!
Menjünk!
Gyertek!
Nézd, Stephen!
- Azonnal megyek. - Szóval…
- Jaj, de szép! - Ezt nekünk lőtték fel?
De szép!
Csoda szép!
…ez az egész kísérlet nagyon…
- Szuperül áll neked a lila, Monica. - Kösz, drágám.
- Úristen! - Ez jó alacsonyan durrant!
- Igen. - De szép!
Hol van Garrett?
Majd én nézem veled, Tim.
- Ne már! - Elvagyunk mi kettesben.
Hol van G-Baby? Bár már van társaságom.
Pontosan.
Szeretlek.
Én is téged.
Végül el tudta úgy magyarázni, hogy megértsem.
Olyan romantikus volt! Kösz szépen, hogy veled élhettem át!
- Bocs, csak… - Jézusom!
Olyan romantikus volt! Mindenki odakint állt.
Bocs, de komoly témáról dumáltunk Garrett-tel.
Úristen! Jól van.
- Arról volt szó, hogy… - Rólam?
- Tessék? - Bocs, T.
- Mondd el! - Tessék?
Ilyen közelről nem szoktunk tűzijátékot látni. Nyilván kirohantunk.
Nagyon bezsongtunk.
- Szóval… - Ezért nem szeretek veszekedni.
Ilyenkor mindennel kiakaszt.
- Ideülhetek? - Aha, gyere!
De hozzászoktam már, hogy… Igyekszem nem ostorozni magam.
Jól vagy?
Aha.
Minden oké. Szeretlek!
- Bocs. - Minden oké.
Bunkó voltam vele, amiért egyedül néztem a tűzijátékot.
- Nagyon fél tőlem. - „Nagyon fél tőlem.”
- Baromira fél. - Nagyon helyes.
Én kemény csaj vagyok.
Kösz, kicsim.
A bubis víz jó lesz?
Nem tudtam, szereted-e. Én speciel nem.
Én sem, de nem baj. Megiszom.
És ne haragudj! Garrettnek elkélt a támogatás.
- Semmi baj. - Tudom.
De azért szerettem volna tisztázni, mert…
Szerettem volna tisztázni.
Reggel azt mondtad, kárpótolsz a virágért, de nem baj.
Taylorral összebújtunk a tűzijáték alatt.
Az uraddal épp nagyon komoly témáról beszélgettünk,
mikor elkezdődött a tűzijáték, és nem akartam őt félbeszakítani.
Bunkóság lett volna belefojtani a szót.
Értem. Nehéz, mikor ilyen kevés az idő, és minden egyszerre történik.
Tudom, hogy van bekötve Garrett agya.
Muszáj volt kiadnia magából.
Mivel kvantumfizikus,
rohadtul máshogy magyarázza el a dolgokat, mint én.
Én bénán magyarázok.
Szerintem ez nem igaz. Szerintem nem magyarázol bénán.
Köszönöm. Ez a helyzet…
Mindenki kerül majd nehéz helyzetbe.
Aki bekerül ebbe a műsorba,
abba előbb-utóbb úgyis bele fognak állni,
mert totál idegenek is ismerni fogják.
„Jaj, én mindent tudok rólad!”
Rengeteg olyan nő van, aki rámászik másnak a pasijára,
mert nem érdekli, hogy van párja.
- Akkor is leszopná. - Bocs.
- Semmi baj. - Mi van?
- Hát… - Hogy jutottunk el ide?
Jobban meg kell ismernünk önmagunkat.
Erre fogom kifuttatni az egészet.
Nyugalom, mindjárt eljutok idáig.
Tehát le fog szopni valaki?
Nem!
De olyan kísértésnek lesz kitéve az ember, aminek korábban nem,
mert hirtelen reflektorfénybe kerül.
Ezért kell ismernünk magunkat.
- Hozok sültkrumplit. Majd jövök. - Oké.
Meg kell értetnünk, miért pont azt választottuk társnak, akit.
- Jól vagy? - Aha, csak felidegesített.
Azért ijedtem meg, mert nagyon para,
hogy milyen gyorsan zajlik minden ebben a kísérletben,
de egyszer sem bizonytalanodtam el a Monica iránt táplált érzéseimben.
Milyen lesz visszatérni a való életbe menyasszonyként?
Várom, de félek a veled való együttéléstől.
- Miért félsz? - Nem tudom, milyen vagy.
- Ez most nyaralás. - Ja, ez igaz.
- Minden nap főznöm kell? - Nem.
- Mert nem fogok. - Rendelhetünk is.
- Nem fogok. - Nem gáz.
- Nem főzök minden nap. - Nem baj.
Én sosem hagyom elől a kaját.
Én sem.
Szerintem ebből nem lesz gond.
- Ebben egyetértünk. - Kíváncsi vagyok a kecódra.
Alig várom, hogy lásd a házamat és a hálószobámat!
Vár ott rád egy kis meglepi.
- Ne szívass! - Komolyan mondom.
Hihetsz nekem, majd meglátod.
Az egyetlen igazán idegesítő dolog egy utazás végén,
hogy mindent újra össze kell hajtogatni.
Mert…
- Az ingen nevetsz? - Te…
Te minden ingedet begombolod, mielőtt összehajtod, és elpakolod a…?
Igen, hogy egyben legyen.
- Ja, aztán meg… - Elképesztő!
- Ja. - Nem lehetne ezt reggel?
Ide tudnál mellém feküdni, míg el nem alszom?
Jó.
Igazad van.
Ha nem csináltam volna ekkora kupit…
Ja.
Én is erre jutottam.
…akkor most nem lenne gond.
Na szia!
Szia!
Szeretlek.
Én is téged.
Puszi!
Olyan, mintha ezer éve ismernélek.
Köszönöm, hogy felszabadult lehetek melletted,
és hogy olyan tempóban haladhatunk, ami segít elmélyíteni a kapcsolatunkat.
Úgy érzem, nem lett volna autentikus vagy őszinte ez az egész,
ha gyorsabban haladunk, úgyhogy köszönöm és szeretlek.
Én is téged.
Ja. Szerintem minden okés volt.
A kapszulában is mondtam, hogy csak nehezebb lesz.
Durva lesz elmagyarázni a szeretteinknek, milyen volt a kísérlet,
mert valószínűleg szkeptikusak lesznek, amitől eléggé tartok.
De nem azt mondom, hogy más véleménye alapján fogok döntést hozni.
A legjobb, amit tehetünk, az az,
hogy megpróbáljuk, hiszen mindketten ezt akarjuk.
- Igen. - De ha nem így van, még most szólj!
- De, így van. - Külön repülnénk haza. Köszi!
- Várod már, hogy hazaérjünk? - Igen.
Még mindig szeret, csak hogy tisztázzuk. Igaz?
Igaz. Nem tudsz megszabadulni tőlem.
Mindjárt indulunk a reptérre.
- Bepakoltál? - Elkészülődöm.
DC-ben tali.
Béke!
Hiányozni fogtok!
Ennyi volt!
Viszlát, Mexikó!
Irány a való élet!
Basszus! Ez nem esett jól.
Széles rakomány!
Garrett bikinijeivel van tele.
Üdv országunk fővárosában, Washington DC-ben!
21 NAP AZ ESKÜVŐKIG
De klassz!
A párok a kísérlet legintenzívebb szakaszába léptek.
- Megjöttünk! - Na milyen a lakás?
Nagyon tetszik!
Összeköltöznek a való életben.
Két ember is elfér a zuhanyzóban.
Visszakapták mobiljukat.
- Na muti az Instád! - Jézusom!
Szerintem előnyünkre vált, hogy a szerelem vak.
Ja.
Vajon számít majd a kinézet, a származás vagy a pénzügyi helyzet?
Az apukámnak és a nevelőanyukámnak
rengeteg kérdése lesz.
Hogyan egyeztetik össze az életüket és a karrierjüket?
A modern figyelemelterelő eszközök vagy mások véleménye közéjük állhat?
- Kivel volt jó telefonálni? - A családdal.
- Mondtam, hogy egy fura fazon eljegyzett. - „Fura fazon.”
Anya még sosem látott így vigyorogni. Mondom: „Hagyjuk már!”
Jól van.
Érzelmi kötődéssel indult a kapcsolatuk.
Három hét múlva azonban oltár elé állnak,
hogy meghozzák életük legfontosabb döntését.
- Csak meg ne utálj! - Hogy akarod elkerülni?
Imádkozom.
Vajon bebizonyítják, hogy a szerelem vak?
Örülsz, hogy együtt élünk?
- Kicsit más, mint Mexikóban. - Nem olyan szokatlan.
Az nagyon zavar, ha rosszul állnak a párnák.
Nem bírom nézni.
- Mit? - A párnákat.
Nem maradnak a helyükön?
Valamiért nagyon zavar.
Ja, értem.
Luna is itt lesz.
Hogy akarod megoldani? Nyilván a te kutyád,
de ha szeretnéd, hogy besegítsek, felőlem okés.
Te fogsz róla gondoskodni.
Igen? Pedig te ötkor kelsz.
Nem kell, már megszoktam, de néha segíthetsz.
Persze, fogok.
Ő az én kis hercegnőm.
Luna Dorka.
Luna Dork.
Szerintem neked szólni kell majd, ha valamit meg kell csinálni.
Magadtól nem fogod kivinni a szemetet.
Ha megkérlek rá, megteszed, de meg kell kérjelek.
Szerinted ha tele lesz a kuka, nem viszem majd ki?
Nem hiszem, de nem tudom. Még nem voltunk ilyen helyzetbe.
Ha azt mondod, leviszed reggel Lunát, remélem, így lesz.
Persze.
Fiatalkorom ellenére érettebb vagyok.
- Szerinted érettebb vagy nálam? - Ja.
Te sem bírod ki röhögés nélkül.
Magasabb az érzelmi intelligenciám.
- Ez… - És okosabb is vagyok.
Ezt meg sem hallottam. Örülök, hogy felhoztad.
Állításod szerint érettebb vagy nálam. Akkor mégis hogy szeretnél
egy nálad éretlenebb emberrel, azaz velem együtt élni?
- Ez a bajom. - Ez hogy lesz akkor?
- Fel tudod szerelni a tévét? - Nem.
De tudok vizet tölteni a vízszűrő kancsóba.
Pontosan ez aggaszt, Nick.
- Majd én mosogatok. - Nekem mindez megy.
Oké. Nyilván nekem is, kivéve a tévé felszerelése.
- Oké. - Majd mosok.
Csinálok kaját, aztán elmosogatok, vagy beteszem a gépbe. Bevásárolok.
- Nálunk nem lesz férfiuralom. - Rendben.
Én a kutyát viszem le, te pedig a szemetet.
Mi lesz az első kaja, amit főzöl nekem? Mit szeretsz főzni, mi a specialitásod?
Csinálhatnék valami halas kaját.
- Mondjuk lazacos tésztát. - A steaksütés megy?
- Megy. Csinálhatnék mellé egy salit. - Tudsz salit csinálni?
Lazacsalátát vagy csirkés salátát, és majd jól beleteszem egy tálba.
- Igenis, séf! - Pontosan. „Igenis, séf!”
Nem.
Én majd egy világklasszis gabonapelyhet csinálok.
Abból én nem kérek.
Én nagyon önálló vagyok. Megszoksz, vagy megszöksz.
- Majd összecsiszolódunk. - Ja.
Szerintem jó köztünk a kommunikáció, nem leszek bunkó.
De ha mégis, adjak neked időt?
- Aha. - Jó.
Egy óra múlva meg jöhet a csók.
- „Miért kerülsz?” - Három.
Három? Basszus!
Akkor elmegyek dolgozni.
- Aztán írsz, hogy hiányzok. - Hogy szeretlek.
Én nagyon önálló lány vagyok.
- Értem. - De jó lesz veled lakni.
Egy dolgom lesz: boldoggá tenni téged.
Oké, ez jól hangzik.
Hát ez állati!
- Úristen, de jól esik! - Nagyon klassz.
- Cabo ehhez képest lófütty. - Át szeretném hívni a barátimat.
Jó ötlet.
- Majd otthonossá tesszük. - Mi szervezzük a bulit.
Veszünk virágot.
Tényleg nagyon klassz! Eddig csak Insta-képeken láttam ilyet.
- Mit? - Ilyen kilátást.
Ugye? Nagyon állat.
Van itt egy reggelizősarok.
Hát ez kurva jó!
Bevásárlás.
Bor, sör, virág.
Még több sör.
Még több virág.
És élelmiszer.
És még több…
virág.
- Bor? - Virág.
Még több virág.
A rózsát szereted, nem?
Igen, főleg a fehéret. De a hortenziát is bírom.
Na meg a napraforgót.
Mindet szeretem.
Jól van.
Nagyon klassz a kecó.
Hát ez hihetetlen!
Nagyon durva!
Lakótársak leszünk.
- Örökre. - Igen!
- Nagy mákod van. - Nagy mákunk van.
Nagy mákunk van.
Ne grimaszolj!
Jaj, de… fincsi.
Amúgy tényleg tök jó.
Fincsi, mi?
Szeretlek.
Én is téged.
A tequila miatt vágsz ilyen képet?
- De fini! - Vagy a csók miatt?
Nem a csók miatt, az nagyon jól esett.
„Miért jelentkeztél a műsorba?”
„Nem is tudom. Az Instagramom valamiért nem vonzza a nőket.”
A kísérlet legérdekesebb és legjobb része, hogy nem használhatjuk a közösségi médiát,
így a barátok sem vájkálnak a múltadban.
- Kiakadtak volna, ha meglátják. - Meg így nem ábrándulok ki.
Na jó, ez azért túlzás.
Mondja ezt az, akinek hét éve nem volt párkapcsolata.
Én döntöttem így!
Mert erős, független férfi vagyok, aki halas képeket posztol.
Jól van.
- Na hozd a telefonod! - Ülj szépen a vallatószékre!
Nagy pillanat ez. Végre megnézzük egymás közösségi oldalait.
- Nem tetszik, hogy erre így rákészülünk. - Amúgy nem nagy ügy.
Nem fogok kiábrándulni és lelépni.
- Ígérem. - Magadat vagy engem győzködsz?
Azt nem tudom.
- De várj! - Kíváncsi vagyok.
Tegyük azért kontextusba az egészet!
Én éjjel-nappal dolgozom. Amikor nem, szigonnyal halászok,
tehát ezért szól minden posztom arról.
De leginkább csak halakról.
Jól van.
- De nagyon… - Nem kell…
Szép halakról.
A legjobb halakról. Veszélyes halakról.
Az életemet is kockára tettem ezekért a halakért.
Veszélyesen élek.
Majdnem meghaltam halászat közben.
Na jól van, ez már…
Na jó, csináljuk!
Nézd!
Basszus! Ezt nézd!
Fekete-fehérben még jobban mutat.
Nagyon sokatmondó ez a minimalizmus.
Milyen boldog vagy, hogy kifogtad!
Azt nézd! Az egy jól megtermett sügér.
Jó, értjük. Akkora, mint te.
- Csak mondom. - Jobbra húználak.
- Kösz. Na add vissza! - Na jó, nem.
De te vagy a legjobb fogás.
Legyen ez az esküvői hashtagünk! „A legjobb fogás.”
Azért ennyire nem leszünk bénák. Ez túlzás lenne.
Na jó, írd le!
Szerinted elférünk ketten az ágyon?
Ez franciaágy. Nálam extra széles ágy van.
Akkor össze kell bújnod velem.
Alig várom.
Hát ebből lejött, hogy nem szeretsz összebújni.
Tudod, hogy mindig melegem van este.
A pasim nem szeret összebújni.
És izzad alvás közben.
Ez borzasztó!
Kényszerítenem kell, hogy hozzám bújjon.
Leszedem az ágytakarót.
Köszönöm, uram.
Így ni!
Örülök, hogy ugyanazt a hőmérsékletet szeretjük.
- Igen. - Én nem tudok melegben aludni.
Jól van.
Uram, köszönöm, hogy épségben hazajutottunk Ashley-vel!
Kérlek, vigyázz ránk új, közös életünk kezdetén!
Óvj bennünket, és gyógyíts meg, mikor rászorulunk!
A barátainkra is vigyázz!
És még…
Kicsit elérzékenyültem.
Vigyázz ránk
és mindkettőnk családjára!
Vigyázz ránk, amíg alszunk!
- Jézus nevében. Ámen. - Ámen.
Majdnem elsírtam magam.
- Nem is. - De igen.
Miért?
Örömömben.
- A boldogságtól? - Ja.
Igen.
Örülök.
Három hét és esküvő.
Három hét! Milyen érzés ezt hallani?
Őszintén szólva, csak az anyukáddal való beszélgetéstől parázok.
- Értem. - Asszem.
Már várom az esküvőszervezést,
mert szerintem te is ki fogod venni belőle a részed.
- Nem kell… - Meglátjuk.
Ez igaz.
- Menyaszörny leszel. - Gondolod?
- Vagy vőleszörny. - Valószínűleg ja.
- Biztosan. - Vannak elképzeléseim, ja.
Aminek örülök.
Nem olyanhoz akarok hozzámenni, aki csak megjelenik az esküvőn.
- Ja. - Szerintem az tök szar.
Mert az a párkapcsolat működését is jellemzi.
Ja.
Várom már. Még amiatt parázok csak,
hogy fekete színben képzeled el az egész esküvőt.
- Mert… - Amiatt?
Elképzelted egyáltalán, hogy ez hogy nézne ki?
- Persze. - Mindenki feketében lenne?
Baromi jó lenne! Csak mi ketten lennénk fehér ruhában.
Az olyan komor lenne!
Szerintem nem.
Én beragyognám az egész termet a szép fehér ruhámban.
De szívem, miért akarsz fekete esküvőt?
Mi ez a feketemánia nálad?
Kicsim, mi is feketék vagyunk!
Az igaz, de hát…
Imádom a fekete színt. Szerintem tök jó szín.
Karcsúsít, szexi és menő.
A fekete nem is… Kicsim, nem! Nem lesz fekete esküvőnk.
Feketeellenes vagy.
Ne kóstolgass!
Szeretlek.
- Én is. - Kapcsold le a villanyt!
Máris.
Bújjunk be a takaró alá!
20 NAP AZ ESKÜVŐKIG
Jó reggelt, emberek! Úton vagyunk F-Berg felé.
- Jól csináltam? - Senki sem hívja így.
Sosem mondjuk így.
Garrett hazaviszi bemutatni a nagyvárosi lányt.
Egy tengerparti városban nőttél fel.
Nagyvárosinak azért nem mondanálak.
Pedig az egy város. Amerika legszebb városa.
- Oké, hát… - És DC-ben élek.
Majd később megdumáljuk. Ja, DC-ben laksz.
- Garrett hazavisz egy… - Politikai elemzőt.
Nem elemző vagyok!
Politikai tanácsadót.
Elemzed az adatokat, és ez alapján adsz tanácsot.
Na jó, a felvételnek vége.
GARRETT SZÜLEINEK HÁZA
- Majd én kinyitom. - Igen?
Menj csak!
- Halihó! - Jó napot!
- Szia! - Nagyon örülök.
- Ő Taylor. - Megölelhetem?
- Szia! - Nagyon örülök.
- Jó napot! - Szervusz!
- Örvendek. - Szia! Nagyon örülök.
- Én is. - Hogy vagy?
- Jól. - Ő itt Makayla.
Szia! Sokat hallottam már rólad.
- Ő Trystan. - Szia, Trystan!
- Hoztunk virágot. - Köszönjük!
Beviszem őket a konyhába.
De szépek!
Ez pedig az öné.
Hát persze!
De jó! Köszönöm.
Mi is készültünk.
Ne tedd őket egymás mellé!
- Ez a tiéd. - De aranyos!
- A miénk eltörpül mellette. - Garrett számomra a legnagyobb ajándék.
Rendes fickó.
Na lássuk a gyűrűt!
- Nagyon szép. - Végig ő volt nálam az első.
Igen. Hát az egyszer biztos, hogy nagyon meg kellett nyílni.
Ez számomra azért megdöbbentő ennyire,
mert te sosem mutattad ki az érzéseidet.
- Meglepő fordulat. - De előtted megnyílt.
Taylor miatt muszáj volt megnyílnom, úgyhogy…
- Kezd meleg lenni idebent. - Jesszusom!
A vasárnapi családi ebédkor mindig ő felel az italokért.
Profi italkeverő.
Olyan, mint a kémia.
Taylor is tanult kémiát.
- De jó! - Akkor van új pultosunk.
Bizony ám.
A diétás margaritájában a méz a titkos összetevő, ami tök jó, mert…
Na tessék! Mézünk az van.
A kémiát csak italkészítéskor és Garrett megismerésekor használtam.
- Az élet gyorsan változik. - Ja, durva.
Úgy hallottam, a te szüleid egyáltalán nem akarnak ebben részt venni.
Hogy fog ez így működni?
Szerintem csak a kameráktól idegenkednek.
Azt tudják, hogy ez nagyon fontos nekem, és hogy nem egy random srácról van szó.
Az amúgy sem jellemző rám.
De kíváncsiak, és szeretnének találkozni vele.
Gondolom.
Még győzködjük őket.
Még sok mindent át kell beszélnetek.
- Bizony. - És mivel foglalkozol?
Tiszta energia tanácsadással foglalkozom.
Értem.
Feltörekvő piac, az biztos.
Igen, biztos állást biztosít.
És a környezetünk számára is fontos.
- A Johns Hopkinson diplomázott. - Nem semmi!
- Köszönöm. - Nagyon jó.
Mindkettőnknek van tudományos tetkója.
- Sok a közös vonás. - Igen. Nagyon összeillünk.
Ti tudtatok a műsorról.
Épp vacsiztunk, amikor mondtam, hogy kétlem, hogy bárkit találnék.
Így vágtam bele a kísérletbe.
Taylor volt az egyetlen, aki mindig megdobogtatta a szívemet.
Mágnesként vonzottuk egymást.
Nem is tudom, volt benne valami, ami…
Állandóan vele akartam lenni.
A testem minden egyes porcikája a fal túloldalára kívánkozott.
Hiába találkoztunk volna idekint, nagyon elfoglalt.
- Lett volna ideje rám? - Nem találkoztunk volna.
- Másképp nem találkoztatok volna. - De ha mégis…
„Megnézem, ráérek-e.”
Pontosan. Hónapokig nem lett volna rá időm.
Úgy meg nem lehet elkezdni egy kapcsolatot.
Ott tudtam, hogy másnap találkozunk. Minden klappolt.
Hihetetlen volt.
Sosem akarom őt elhagyni.
Gondolom már átbeszéltétek a komolyabb témákat is.
A házasság a kompromisszumokról szól. Bejön a gyereknevelés is.
Ne is mondd!
Hallgass!
Beszéltünk a gyereknevelésről. Sok témát érintettünk.
Nincs olyan, amiben ne értenénk egyet. Főleg a gyereknevelésben.
Olyan gyorsan kell meghoznotok ezt a komoly döntést!
Nem akarom, hogy megbántsátok egymást.
Nem akarom, hogy szenvedjetek.
Főleg Garrett. Imádom a fiamat.
Értem.
Tudom, hogy téged is szeretnek a szüleid, és…
Miért sírok?
Mi is meg fogunk téged szeretni.
Csak olyan gyors ez az egész!
Igen, és ez az egyetlen alkalom, hogy együtt lehetünk veled,
mert két hét és itt az esküvő, ami nagyon…
Ilyen kevés idő alatt általában
nem kell ennyire sok döntést meghozni.
Olyan, mintha határidők szerint élnétek az életeteket.
És ezt jó szándékból mondjuk.
Tudom, hogy sok idő lesz megismerni engem és megbízni bennem.
Nem tudok mást mondani, minthogy nagyon szeretem a fiatokat,
és szerintem csodálatos élet vár ránk.
Tudom, hogy milyen nagyszerű ember,
mert látom, hol nőtt fel, és látom a szeretteit is.
Úgy gondoljuk, hogy pont a gyorsított eljárás
és a mindennapos felülvizsgálat segített elérni azt,
ami ezelőtt számunkra is elképzelhetetlen lett volna.
Szerintem tulajdonképpen még erősebbé is tette a kapcsolatunkat,
hogy mindig átbeszéljük, mi aggaszt éppen,
és mitől félünk.
A közös cél az, hogy együtt legyünk,
és hogy megalapozott döntést hozzunk,
mert a szeretteink bíznak az ítélőképességünkben.
Mi erre jutottunk.
És tiszteljük egymást annyira,
hogy akár meg is gondolhatjuk magunkat.
Garrett utálja, mikor ezt mondom,
de a legjobb döntés számára
egyben számomra és számunkra is a legjobb döntés.
Érthető, igen.
Bármi is történjék, mi tisztelni fogjuk egymást.
Küzdeni fogunk a másikért, de türelemmel leszünk.
Előre is köszönöm, ha végül minden jól alakul.
Remélem, hogy illeni fogok majd a családotokba.
Mi is reméljük. Érezni a szeretetet és a törődést.
- Határozottan. - Ami fontos.
Köszönöm, hogy meghívtatok. Nagyon szép az otthonotok.
Köszönjük!
Én ezután is kitartok Garrett mellett,
és most már értem, miért olyan kedves és nagyszerű ember.
Köszönjük!
- Jól vagy? - Igen, jól.
Drágám, megjöttem!
Na ki küldött szexi üziket főzés közben?
Mi? Ne már!
Éppen szeleteltem valamit, amikor… ó!
Tetszett? Ez meg?
- Fokhagymás a kezem. - Úristen!
- De jó lett a hajad! - Tetszik?
- Így még jobb, mint volt. - Igen?
Hogy telt a napod?
- Két órát ültem a dugóban. - Igen? Nagy a forgalom?
- De nem gáz, túléltem. - Jó.
- Neked milyen volt a meló? - Mozgalmas.
Próbáltam utolérni magam így három hét után.
- Bementél? - Nem.
Ma itthonról dolgoztam.
De jó lehetett!
Átugrottam a lakásomba, és elhoztam egy-két kabátot meg ezt-azt.
Baromi szexi vagy főzés közben.
Én is jól nézek ki, miközben nézlek?
Ja, már csak egy pohár bor hiányzik a kezedből. Utána nézhetsz tovább.
Köszönöm!
Elmegyek mosdóba. Kicsit összekapom magam.
Mit segítsek?
- Elég, ha csak nézed. - De jó!
- Utálok főzni. - Szusszanj egyet!
Hogy állsz a sulival?
Most…
miért nézel így?
- Túl sok ez az egész! - Tudom, hogy megterhelő az ingázás.
Teljesen kikészülök tőle.
Örülök, hogy én rugalmas vagyok, és hogy át tudok költözni Baltimore-ba,
mert fordítva te nem járnál jól.
- Nem költöznék el. - Értem.
Ha nem lennél hajlandó átköltözni, nem működne.
- Nem? - Nem bírnám az ingázást.
- Jól néz ki. - Baromi jól.
Az illata is isteni.
Teszek még rá…
Át teszem a csokrot az asztalra.
Ülj csak le! Itt a szójaszósz, meg a…
Bor.
Az igazság pillanata.
- Hát… - Na milyen?
A tészta elég kemény, kicsim. Maximálisan al-a dente.
- Al-a mi? - Al-a dente.
Így ejtik?
Jézusom!
- A tészta nem… - Nem igazán főtt meg.
Eddig úgyis minden tökéletes volt.
Ez az élet metaforája.
Na ne röhögtess!
Beszéljünk az esküvőről!
Lesz egyházi szertartás,
vagy kizárjuk a vallást, és spirituális lesz?
- Mi legyen? - Nőnek kell összeadnia minket.
- Oké. - Férfi nem adhat össze.
- Már bocs, férfiak! - Jól van.
Cisz-heterók kizárva.
Igen, igazából bármi jó a cisz-heterókon kívül.
Oké, akkor…
spirituális lesz.
- Oké. - Isten nézheti a pálya széléről.
Az anyám ezen teljesen kiakadna.
- „El ne vedd!” - Igen, anyámnak megvan a véleménye.
Még mindig nagyon vallásos.
Ha teljesen kihagyjuk a vallást a szertartásból, az nem fog neki tetszeni.
Bár az esküvő rólunk szól, valahol azért a szüleinkről is.
Szerinted megkérdezzük róla?
Szerintem imádkozni fog velem, mielőtt odavezetne az oltárhoz.
- Ennyivel beérné, asszem. - Régen templomban akartam férjhez menni.
- Egy mormon templomban? - Igen.
És miért döntöttél úgy, hogy elhagyod a vallást?
Habár úgy jöhet le, nem utálom a vallásokat.
Mivel Isten fehérnek van ábrázolva,
és a fehér emberek hiedelmeit tanítják ezek a vallások,
elkezdünk hinni bennük.
A vallások baromira férfiközpontúak,
különösen a mormon egyház.
A te nézőpontodból ez tök érthető.
Azt mindig el szoktam mesélni, hogy a legkedvesebb emberek,
akikkel életem során találkoztam, mind mormonok voltak.
A templomban rettentő kedvesek az emberek.
Sok nehézségen átsegített a vallás,
ugyanakkor nem szeretném, ha az esküvőnk részét képezné.
Nem szeretném, hogy bárki azt higgye, vallási meggyőződésből kelünk egybe.
- Oké. - Ja.
Ministráltam, úgyhogy tudom, mi zajlik a színfalak mögött.
- Egy templomban nőttem fel. - Ja.
Elhitették, hogy az pokolra jut, aki nem hisz benne, meg ilyenek.
De legbelül mindig is éreztem, hogy valami nem stimmel.
Még máig hiszek
valamiféle keresztény Istenben talán, de nem tudom…
Tegyük fel, hogy meghalok, és ott áll előttem Isten!
Kétlem, hogy az Úr elítélne azért, mert voltak kérdéseim.
Nem biztos, hogy úr.
Igen, nem biztos.
Bármilyen nemű is legyen Isten,
nem hiszem, hogy kérdőre vonna, amiért felmerültek bennem kérdések.
Nem.
- Hiszek az előző életekben. - Igen?
- De nem tudom igazolni. - Megnézhetnénk az Előző életeket.
Jó, de előbb a Barbie-t.
Mit? A Barbie-t?
Ne tegyük már a két filmet ugyanarra a…
A Barbie-nak szuper üzenete van.
A Barbie óta nem randizom olyannal, aki hisz a patriarchátusban.
A Barbie-ra volt szükség ehhez?
Szépen, lassan eljutottam idáig. A sereget is otthagytam.
Az emberek nem veszik észre, milyen agymosás folyik a katonaságban.
Én az egész életemet ott éltem le.
Tényleg hittem a katonaságban, hazaszerető állampolgár voltam, és…
- És most hogy vagy ezzel? - Annyira gáz!
Nem tudom azt mondani rá, hogy totál szar az egész,
mert megváltoztatta az életem, ajtókat nyitott ki.
Ha valaki azt mondja, sok előnnyel járt… Milyen előnnyel?
Egy ország leigázásával?
Tehát te kiállsz a katonaság mellett.
A legtöbb dolog mellett nem tudok kiállni.
Amellett nem, amit külföldön művelünk, de régen kiálltam.
James Baldwin azt mondta,
annyira szereti a hazáját, hogy neki joga van kritizálni azt.
Egyetértek.
Én mindig a külföldiek nézőpontjából indulok ki.
Én nem itt születtem, de már itt élek,
és tudom jól, hogy ez egy kiváltság.
Ugyanakkor mindig is erős kritikával éltem azzal szemben,
hogy az USA országokat destabilizált.
Én stratégiai szempontból tartom fontosnak a katonaságot, mivel szükség van rá.
Nélküle nagy bajban lennék.
És miért lennénk bajban?
Mivel rengeteg országot megnyomorítottunk.
Elmentünk más országokba,
és társadalmakat, közösségeket semmisítettünk meg.
Ezt tudom jól, és kritikusan tekintek rá.
A katonaságon belül én a csapatok mellett állok ki.
- Értem. - A tengerészek és a katonák mellett.
- Az emberek mellett. - Olyanok mellett, mint…
Mint amilyen én is voltam. Ők nincsenek könnyű helyzetben.
- Kiállok mellettük. - De önként vállalták.
- Önként vállaltuk, igen. - Ja.
Jól van.
Ja.
Ez azért árnyaltabb. Egyeseknek ez egy munka.
Sok mindenről lemondanak érte.
De hát önként vállalják, kicsim.
- Milyen lemondással jár? - Nem csinálhatsz akármit.
Ha le kell mészárolnod az embereket, megteszed.
De önként vállaltad. Senki sem fogott pisztolyt a…
- Nem. - Ja.
De akkor nem értettem ennek a súlyát.
Nem azért léptem be a seregbe, mert embereket akartam ölni.
- Pedig ez ilyen. - Tudom.
- Nem véletlen adnak fegyvert. - Tudom, csak…
Nyugodtan gondolhatsz naivnak.
Amikor olyan pozícióba kerültem,
hogy nekem kellett volna megnyomnom a rakétavető gombját, az szörnyű volt.
Hiába mondták volna, hogy nyomjam meg,
nem lettem volna képes lelőni egy repülőgépet.
De akkor nem értettem ennek a súlyát.
- Sokan 18 évesen lépnek be a seregbe. - Ja.
Szörnyű dolgokat látnak.
Sok katona kezdetben csak gyerek, és szörnyűségeket művelnek,
ami nagyon…
Szerintem nem tudjuk igazán, hogy mire vállalkozunk.
Jól van.
Mi az?
Semmi, csak…
Úgy érzem, lenézel.
- Igen? Bocs. - Úgy érzem, lenézel, mert…
Ki szabad egyáltalán mondanom, hogy…
Attól még elítélhetem a politikájukat és a más országokkal való bánásmódjukat,
ha közben önként léptem be a seregbe, és én is hozzájárultam mindehhez?
Ettől képmutató lennék?
- Te… - Én is szolgáltam.
- Én is ugyanúgy… - Nem nézlek le.
Hatalmas a szíved, ez egyértelmű.
Semmi baj, kicsim.
- Nem érzem jól magam. - Értem, de nyugi!
Nem mindig egyszerű szembenézni a valósággal.
Ha te közvetlen elszenvedője lennél mondjuk annak,
hogy lebombázták volna a házadat…
Nem tudom, egy ilyen ember előtt lenne-e merszem azt állítani,
hogy kiállok a csapatok mellett.
„Bocs, hogy oda a házad, de kiállok a csapatok mellett.”
És ez tök nehéz, mert rá kellett jönnöm,
hogy habár a hajón
sosem lőttem ki egy rakétát sem, igenis részt vettem hadműveletekben.
Tudom, hogy nem tetszik, hogy katona voltam.
Nem tudom, két évvel ezelőtt eljegyeztél-e volna engem.
- Őszintén… - Valószínűleg nem.
Nem akartam, hogy a kapszulában csak ez jusson rólad eszembe.
- Nem. - Jobban meg akartalak ismerni.
Az egész életem erről szólt. Különböző bázisokon nőttem fel.
Gimi és fősuli alatt is katona voltam,
ahogy az elmúlt nyolc évben is, ezért fontos része az életemnek.
Büszke vagyok arra, hogy katona voltam.
A helyzet az, hogy a csapatok mellett kiállok.
Nem bántam meg, hogy katona voltam.
Nem akarom, hogy ez egy szégyellni való dolog legyen, mert…
- Na jó. - Értem.
Az, hogy katona voltam…
Azt nem tudnám elviselni, hogy ezt szégyellnem kelljen.
Nem akarom, hogy bárki szégyent érezzen a múltja miatt.
- Jó. - Már ha tényleg maga mögött hagyta.
Jelentkeztem tartalékosnak,
de nem bírtam már a közeget, úgyhogy kiléptem,
de ha tartalékos lennék, most nem lennél velem.
Ja.
Valószínűleg nem működne, mert akkor nagyon máshogy gondolkoznánk.
Igen.
Ja.
Igen. Ez a véleményem.
A feliratot fordította: Kajner Kata