DETTA HAR HÄNT…
Monica Davis, vill du gifta dig med mig?
Ja, absolut.
-Ashley vill du gifta dig med mig? -Det skulle vara en ära, Tyler.
-Vill du gifta dig med mig? -Absolut.
-Hej! -Hej.
Hej.
-Hur mår du? -Bra!
-Vill du gifta dig med mig? -Ja!
Okej, nu är det på riktigt.
-Du är så fin. -Tack.
Du är en favoritperson.
Jag är redo att förändra mitt liv för dig.
-Det känns så bra med oss. -Ja.
-Jag har aldrig känt så här. -Inte jag heller.
Jag har letat efter honom länge.
-Det är bestämt. Utan tvekan. -Ja.
-Känner du så? -Du måste träffa pappa först.
-På riktigt? -Han måste ge sitt…
Visst.
Är jag bossig? Det känns så.
Du kan ju försöka. Mig ruckar man inte på.
Jag orkar inte med nån skit.
-Nån omogen skit. -Precis. Jag är en vuxen man.
Det var så kul att träffa de andra, för det…
Älskling.
Jag älskar dig vansinnigt mycket…
-Babblar jag? -Jag får inte en syl i vädret.
Vi ska tävla om…
Nick!
Hon blir svartsjuk! Bli inte det!
Jag blev förbannad.
Hon sa: "Din tjej verkar vara en svartsjuk subba."
Nick bara skrattade.
Hannah skrev en lapp med tio punkter. Typ: "Mogen?"
Jag tänker på vår relation och sånt som vi måste ta itu med
så att vi är helt säkra när det blir dags.
-Vi ska vara redo för det. -Du är också verklighetsfrånvänd.
Det kändes respektlöst.
Jag trodde att du gick för gott.
Jag älskar dig, men jag måste respektera mig själv.
Förlåt.
Jag älskar dig.
Vi reder ut det.
-God morgon från Cabo. -God morgon.
Stephen ska ta mig till en mexikansk restaurang.
Jag får köra på terrängvägar.
-Håll tummarna! -Det går bra.
Vad gör man inte för kärleken?
Härligt med semester.
-Jag vill aldrig åka hem. -Jag vill aldrig lämna hennes sida.
Nej, gör inte det. Då blir det bråk.
Hon ser redan bra ut.
Hon har precis vaknat.
Det är inte klokt.
-Jag har älskat att vara här. -Jag vill vakna till det här jämt.
-Vi kan flytta hit. -Ja.
Vi fick välbehövlig vila i morse och har ätit frukost här ute.
Är det nåt vi måste jobba på?
Jag kan vara lite självisk ibland
och borde kanske tänka efter lite innan jag säger saker.
-Ja. -Du, då?
Jag måste försöka vara mindre bitchig ibland.
Lite bitchighet är bra, men…
Jag borde vara snällare. Ibland gör du mig frustrerad.
-Jag blir inte arg eller elak. -Nej.
Det är mer: "Men Nick, kom igen." Jag måste vara mer tålmodig.
"Kom igen. Vad fan?"
Så gör jag inte.
Ska jag raka mig på halsen?
Tror du det blir renare?
Ja, det ser renare ut, men vad vill jag ha?
-Det beror på. -Du kan…
-Vad föredrar du? -Raka det.
-Bra. -Då var det bestämt.
Hon bestämmer redan.
Och jag gör som hon vill!
-Han gillar det lite. -Nu ska vi inte överdriva.
-Herregud! -Okej.
Jag låg i flottan i sju år.
Jag var stationerad på jagare och ledde divisioner.
-Hej! -Hej.
-Välkomna. -Hej.
Njuter ni av resan?
Tack.
Jag kan navigera ett fartyg, särskilt flottans jagare.
Jag kan säkert köra yachten.
Jag saknar att vara ute till havs. Vad roligt.
-Om jag blundar är jag på en jagare. -Jaså?
Jag vet att du låg i flottan, men visste inte att du älskade båtar.
Jag var där i sju år.
Det var många fina stunder när man låg ute till havs
med de andra i besättningen,
men samtidigt var man hemifrån. Det var svårt med relationer.
Det var en stor del av mitt liv.
-Nästan alla mina vänner är militärer. -Ja.
-Vad fin du är. -Tack. Du med.
Här kan vi nog få en bra bild.
Ja! Vi filmar lite först.
Trilla inte i.
Jag låg i flottan.
-Jag är sjöman. -Visst, ja.
Jag har viss sjövana.
-Vad snyggt. -Jaså?
-Ja. -Ska jag visa ryggen?
-Ja. Kör! -Okej.
-Beyoncé… Jag måste visa upp ringen. -Posera lite, så zoomar jag in.
När jag vaknade trodde jag att jag skulle åka hem.
Det som hände mellan Alex och mig igår kväll var inte okej.
Jag försöker tänka positivt och ta in det han sa.
Han blev ju upprörd,
men att han blev så upprörd förstod jag först när vi pratade om det.
Ja…
Jag märker ju
att hon förstår vad jag menar och är beredd att lyssna,
och då är jag beredd att fortsätta utforska det här.
Han kom hit idag med inställningen att det skulle bli vårt sista samtal,
men nu vill han ses igen,
så det känns ändå som om det går åt rätt håll.
Vi ska åka terränghjuling.
Jag har ingen aning om hur det blir,
speciellt eftersom Tim först inte tänkte göra det med mig.
Hon är min fästmö, och förhoppningsvis blir hon min fru.
Jag älskar verkligen Tim och jag vill ta med honom hem,
presentera honom för min familj och gifta mig med honom,
men den här situationen
satte väl allt på paus,
tills vi reder ut vad vi ska göra nu och hur vi går vidare.
-Stor kamel. -Jäklar! Är det där du?
-Va? -Som får den att röra sig?
-Jag vet inte hur man pratar med en kamel! -Helt galet.
Han rör sig mycket.
Kan du se dig själv gifta dig om tre veckor?
Jag kan se mig själv gifta mig imorgon.
-Är det sant? -Jag lovar.
-Det finns mycket vi inte vet… -Ja.
…men jag tror inte att jag nånsin hittar nån som dig igen.
-Tack så mycket. -Tack.
Underbart.
-Familj, storhelger… Hur blir det? -Ja.
-Med…? -Oss.
När vi har fått barn och så måste man nog dela upp det.
Förra året firade jag jul hemma. Jag lagade mat till mig själv.
Mac and cheese, grönkål, friterad kyckling…
-Vad lustigt. Jag gjorde samma sak. -Jäklar.
-Jag gjorde krabbkakor och mac and cheese. -Jaså?
-Vet du vad jag vill göra? -Vad?
Hitta på egna traditioner.
Jag gjorde s'mores med mamma. Vi gjorde det varje år.
-Jul… -På julafton gör vi det här.
Vi kan göra eget julgranspynt.
-Bara en tanke. -Det är gulligt.
Men när vi har…
När vi får barn kanske det vore kul
att dyka ner i gamla julfilmer.
-Jag älskar julfilmer. -Jag med.
Jag har gjort en egen fultröja.
-Vi kan ordna fultröjefester. -Ja.
Jag gillar maskerader och fester med teman.
Jag och mina kompisar ska klä ut oss till halloween.
Jag skulle kunna göra vad som helst med dig.
-Det är det jag säger. -Ja.
-Vi ska gifta oss. -Underbart.
Är du redo? Nu kör vi.
Var det kul?
Herregud.
-Jag skulle inte göra om det. -Igen?
Nej, jag vill inte dö än.
Säg inte så!
Herregud!
Hoppas att jag kan få barn ändå.
Vi gjorde det. Eller jag gjorde det.
Vi får väl se, men jag är stolt över dig.
-Sätt dig. -Ja.
Okej. Jag öppnar.
Du fixar det.
Kliv fram här.
Redo?
Tre, två, ett.
Bungy!
Jäklar.
Bra.
Snyggt!
Perfekt.
Kom tillbaka.
Jag ser dig.
Det var fantastiskt.
-Kom hitåt. -Okej.
Hjälp mig. Snurra runt.
Bra jobbat. Jag är stolt över dig.
-Jag känner mig skakis. -Jag vet.
Det är samma känsla som när man är kär.
Eller hur? Galet spännande.
För alltid.
Jäklar.
-Vad häftigt. -Hej på er.
Välkomna till Glass Blowing Factory.
-Han ska göra en figur åt er. -Okej.
Titta!
Vad häftigt.
Vad fint. Jättehäftigt.
Det passar en man som gillar fiskar.
-Den får bo hos dig. -Hos oss.
Jag skulle vilja ta upp en sak som har stört mig.
I kapslarna minns jag att du sa att du skulle ge mig blommor och så.
Jag har väntat länge på att hitta den rätta.
Att handlingarna ska backa upp orden.
Det kommer att vara viktigt för mig.
Du har rätt, och…
Det…
Jag använde det som koncept.
Det skulle inte vara blommor, utan snarare nån liknande gåva.
Blommor är… Jag förstår det…
Det handlar om att få mig att känna mig speciell.
-Ja. -Att uttrycka sin kärlek.
Jag vill ha bekräftelse och små tjänster. Och presenter. Jag visar min kärlek.
Till jul köper jag nåt omtänksamt till alla jag känner.
Jag lägger pengar på att glädja andra.
Presenter har aldrig varit min grej, inte ens till jul.
Senaste gången min familj hade möjlighet att köpa nåt till alla…
Ja.
Det var många år sen. Det var länge sen jag fick en julklapp.
När det gäller vår ekonomiska uppväxt,
så vill jag inte låta det skapa ett avstånd mellan oss.
Jag har aldrig känt att de skillnaderna mellan oss…
Jag vet att jag inte behöver ge dig
nåt märkvärdigt, som en Kate Spade-väska…
Gör aldrig det.
-Eller en YSL-väska. -Jag vet inte ens vad det är.
-Louis Vuitton? Honom känner du väl till? -Är han stor?
-Ja, det är han. -Okej.
Jag älskar dig.
Jag vill inte låta materialistisk. men jag vill känna mig speciell.
-Ja. -Ja.
Nej, du har rätt. Det var dåligt av mig.
Jag är ledsen för det.
Jag vet att du skrev en dikt till mig efter bara några dagar,
och du sjöng Edwin McCain för mig. Sånt får mig att smälta.
Men jag är den jag är. Ibland vill jag ha blommor.
Jag vill inte göra dig besviken. Det är bara mycket.
-Vadå? -Att gifta sig.
Det är ett sånt stort beslut.
Jag vill bara inte känna mig tvingad att göra nåt,
för det vore inte rättvist mot dig.
Om jag börjar tvivla, blir det…
Tvivlar du? Varför tar du upp det?
-Nej, det gör jag inte. -Jag förstår inte.
-Det gör jag inte. Jag är bara… -Jo.
-Du kan säga det. -Nej, jag tvivlar inte.
Du pratar om tvivel… Vad fan?
-Jag… -Och du möter inte min blick.
Jag vet. Jag försöker tänka.
Låt mig tänka ut hur jag ska formulera det.
Jag är inte rädd för att gifta mig med dig.
Jag är kär i dig.
Det gör mig bara nervös att det är ett sånt stort åtagande.
Men jag tvivlar inte på oss.
Jag vill bara inte bli överväldigad när det är dags
att möta dig vid altaret.
Skojar du?
Du sa första dagen att du älskade mig och ville gifta dig.
-Du vet vad det handlar om. -Ja.
Vi visste vad vi gav oss in i.
Jag hade hoppats att du hade tänkt igenom sånt här…
-Ja. -…innan du sa att du var säker.
-Är du okej? -Ja. Jag lyssnar.
Du såg ut att börja gråta. Är det så?
-Nej, jag lyssnar. Jag uppskattar dig. -Detsamma.
Det är mycket, men vi kan väl ta det…
-Du har rätt. -Ett steg i taget.
Det viktiga är du och jag. Det är det enda som räknas.
-Eller hur? -Ja.
-Jag älskar dig. -Älskar dig.
Herregud.
Fan heller.
Herregud!
-Lugn. -Är du okej?
Höjder är inget för mig. Jag vill ha fötterna på marken.
Du fixar det.
-Jag är så glad att jag lever! -Jag vet.
Det var läskigt.
Nu litar jag på dig, för du tog oss över bron.
Stranden!
Vad fint!
Titta.
-Går det bra? -Ja.
Vilken utsikt.
-Man ser ända bort till stranden. -Ja.
-Det var läskigt. -Ja. Bron var inte så kul.
-Det kändes som en tillitsövning. -Det kan vara en bro till en ny början.
-Det också. -Okej.
Jag älskar dig fortfarande.
Det är…
Det blev som det blev, men…
…vi får släppa det och börja om.
Vad skönt att du tänker likadant.
Hurra.
Kommer du tillbaka till hotellrummet?
-Eller vill du bo isär? -Jag kommer.
-Tillbaka? -Ja.
-Perfekt. -Först vill jag ta en tupplur.
-Och en dusch, för jag är igendammad. -Ja.
Men jag kommer tillbaka.
Det blir säkert bra.
Jag vill fortsätta framåt.
-Som du sa: Vi tog oss över den där bron. -Ja.
Om vi klarade det, så klarar vi det här.
-Ja. -Man får bara inte titta ner.
-Ser du fram emot att komma tillbaka? -Ja. Det gör jag.
-Gör du det? -Ja.
Ja, det känns roligt.
-Vad fin utsikten är. -Ja.
-Ska du komma ner? -Ja, men…
-Jag vet inte hur. -Ge mig handen.
Ge mig handen och hoppa.
Jag tar emot dig. Jäklar.
Jag tar emot dig.
Jag tar emot dig. Ser du fågeln?
Typ en pelikan som sveper ner. Vad fint.
-Älskar dig. -Och jag dig.
-Slick Nick! -Nick och Hannah.
-Hej! -Nu, så.
-Läget, allihop? -Slick Nick!
Läget? Kul att se dig.
Hej!
-Hej! -Fan.
Kolla. Tyler köpte hatten.
-Snyggt. -Jag köpte den för kamelturen.
-Fick ni en kameltur? -Ja.
Lägg av! Det står överst på min önskelista.
Känner du att du lär honom saker?
-Ja. -Ja.
Massor. Han kommer säkert lära mig nåt så småningom, men…
Han hade packat och skulle åka.
-Ja. -Och…
Jaha, åka hem?
-Ja. Han tänkte hoppa av hela grejen. -Herregud.
-Jag har inte ens hans nummer. -Nej, inte jag heller.
Om han åker hem kommer vi aldrig höras igen.
-Vad hände idag, då? -Vi slätade över det.
-Vi måste gå och titta. -Ja, kom!
-Vi pratar mer sen. -Jag vill se!
-Kom. -Kom igen.
Stephen, titta!
-Jag kommer. -Så…
-Vad fint. -Är det för oss?
Det är så fint.
Jättefint!
…att verkligen ta in det är…
-Monica, du är så fin i lila. -Tack.
-Jäklar! -Den var lite låg.
-Ja. -Vad vackert.
Var är Garrett?
Ja! Tim, jag är här, mannen.
-Kom igen. -Vi behöver ingen annan!
-Var är G? Jag har allt jag behöver här. -Precis.
-Älskar dig. -Älskar dig.
Hon sa det och när det äntligen sjönk in tänkte jag: "Visst."
Det var så romantiskt. Tack för den romantiska stunden.
-Förlåt, jag… -Herregud!
Så romantiskt! Alla var samlade.
Jag mitt uppe i nåt med Garrett. Förlåt.
Jag vet. Herregud. Okej.
-Vi… Det var en… -Om mig?
-Va? -Ursäkta.
-Kom igen. -Vad?
Vi ser inte fyrverkerier så ofta, så vi sprang ut direkt!
-Jag vill säga… -Det är därför jag inte gillar gräl.
Jag blir bara förbannad på allt.
-Får jag komma och… -Ja, självklart.
Jag är van vid… Jag vill inte vara för hård mot mig själv.
-Är allt bra? -Ja.
Det är lugnt. Jag älskar dig.
-Förlåt. -Det är lugnt.
Jag blev sur för att han inte kom och tittade med mig.
-Han är rädd för mig. -"Han är rädd."
-Han är rädd för mig nu. -Helt rätt.
-Jag skojar inte. -Jag missade…
Tack, älskling.
Kolsyrat vatten?
-Gillar du det? Jag är inte så förtjust. -Nej, men det blir bra.
Och förlåt. Garrett och jag var mitt uppe i nåt.
-Det är okej. -Jag vet, men jag vill ändå säga det.
Förlåt. Jag ville säga det.
Du sa att du skulle gottgöra för blommorna, men visst.
Taylor och jag kramades istället.
Din man och jag var mitt uppe i ett allvarligt samtal.
Sen började det smälla, och jag sa: "Prata färdigt, du."
Det kändes taskigt att be honom vänta.
Ja. Det är svårt när det är så begränsat med tid och nåt händer.
Och jag vet ju hur Garretts hjärna funkar, så jag visste att han behövde få fram det.
Han som är kvantfysiker tänker i andra banor än jag.
-Jag kan vara kass på att beskriva saker. -Nej. Det tycker jag inte.
Tack. Den här situationen…
Det kommer att komma en tid för oss alla.
Om man kommer med i programmet
kommer folk att konfrontera en förr eller senare.
Såna som liksom känner en, fast de är främlingar.
"Jag vet allt om dig!"
Vi killar kommer stöta på kvinnor som är äktenskapsbryterskor,
som skiter i ens situation och bara vill suga ens kuk.
-Ursäkta. -Ingen fara.
-Va? Hur hamnade vi här? -Vi pratade om…
Man måste veta var man står.
Jag kommer tillbaka till det. Poängen kommer snart.
-Ska du låta nån suga din kuk? -Nej.
Men man kommer att bli frestad på ett sätt man inte är van vid,
för att man står i rampljuset.
Så man måste veta var man står.
-Jag ska ta lite pommes. -Okej.
Man måste veta var man står med den personen.
-Är du okej? -Ja, bara irriterad.
Den här processen har varit skrämmande
för allt har hänt så snabbt och plötsligt.
Men jag har aldrig ifrågasatt mina känslor för henne.
Hur känns det att återvända till vardagen som förlovad?
Det är roligt, men samtidigt skrämmande.
-Varför det? -Jag vet inte hurdan du är.
-Vi har bara varit på en resa. -Ja.
-Ska jag laga mat varje dag? -Nej.
-För det gör jag inte. -Vi kan beställa hem nåt. Det är lugnt.
Jag gillar inte disk eller mat som står framme.
-Nej. -Det blir nog inget problem.
-Vi är överens. -Jag vill se din lägenhet.
Jag vill visa dig mitt ställe och mitt sovrum.
Men det är en överraskning, så du får vänta.
-Var allvarlig. -Det är jag.
En dag kommer du att tro på mig.
Det här är det mest störiga med allt.
Att behöva vika och packa allt igen.
Alltså…
-Är det skjortan? -Brukar du…
Knäpper du dina skjortor innan du viker dem och lägger ner dem…
Bara för att hålla ihop dem.
-Och så… -Fascinerande.
-Ja. -Kan vi göra det imorgon?
Kan du inte lägga dig här tills jag somnar?
Jag vet. Du har rätt.
-Om jag hade varit lite mer ordningsam… -Ja.
Jag tänkte samma sak.
…hade det inte varit så jobbigt.
-Hej. -Hej.
-Älskar dig. -Älskar dig.
Puss.
Det känns som om jag känt dig länge.
Jag uppskattar att du har fått mig att känna mig bekväm
och att du har låtit mig ta det i min egen takt
för att fördjupa relationen.
Det hade inte varit uppriktigt eller genuint om jag hade tagit det
i nån annan takt, så tack. Jag älskar dig.
Jag älskar dig.
Ja. Det har känts helt rätt.
Som jag sa i kapslarna så kommer det bli svårare.
Om man inte varit med om det är det chockerande.
Det blir svårt att förklara för våra närmaste
som säkert är skeptiska. Det gör mig nervös.
Men jag tänker inte fatta mitt beslut baserat på vad andra tycker.
Vi kan bara göra vårt bästa
och vi har nog båda bestämt att det är det vi ska göra.
Ja.
Annars får du säga till.
-Nej, självklart. -Separata flyg, tack.
-Redo att åka hem? -Ja, faktiskt.
Hon älskar mig fortfarande. Så ni vet.
Helt klart. Mig blir du inte av med.
Vi är på väg till flyget.
-Är du klar? -Måste göra mig i ordning. Vi ses i DC.
Hej då.
Vi kommer att sakna dig! Hej då, Mexiko!
Mot verkligheten.
Jävlar! Det var inte bra.
Bred last!
Det är alla Garretts bikini.
Välkomna till vår huvudstad Washington DC.
21 DAGAR TILL BRÖLLOPEN
Vad trevligt.
Det är dags för den mest intensiva fasen i experimentet.
-Här är det. -Hur ser det ut?
Underbart.
Att bo ihop i verkligheten.
Duschen är stor nog för två.
De har fått sina mobiler.
-Jag vill se ditt Instagram. -Gud…
Då får vi se varför det är bra att kärleken är blind.
Ja.
Kommer utseende, etnicitet, släkt eller ekonomi påverka dem?
Min pappa och min styvmamma…
De kommer att ha en del frågor.
Hur ska de integrera sina liv, hem och karriärer?
Tar moderna distraktioner över? Kan andras åsikter sabotera för dem?
-Vilket samtal var bäst? -Familjen.
-"Jag är förlovad med en knäppis." -Exakt.
Mamma sa: "Jag har aldrig sett dig le så." "Lägg av", sa jag.
Okej!
Det började med kärlek och känslomässiga band.
Om tre veckor ska våra par stå vid altaret och fatta sitt livs viktigaste beslut.
-Se till att Ashley inte tröttnar. -Hur då?
Böner.
Kan de bevisa att kärleken är blind?
Ser du fram emot det?
-Ja, men vi har typ bott ihop. -Inte riktigt så här.
Nåt som stör mig är kuddar som ser stökiga ut.
Det går inte.
-Vadå? -Kuddar.
-Att de halkar ner? -Det stör mig av nån anledning.
Visst.
Luna kommer.
Hur vill du göra med det? Det är ju din hund…
Men om du vill att jag hjälper till, så kan vi dela på det. Det är lugnt.
-Det blir nog du varje dag. -Även om du går upp klockan fem?
Nej, jag är van, men du får gärna hjälpa till.
Absolut.
Hon är min prinsessa.
Luna Dorka.
Luna Dork.
Du är nog en sån som behöver bli tillsagd för att göra saker.
Som när soporna behöver tas ut.
Du gör det om jag ber dig, men inte självmant.
Tror du inte att jag tar ut dem om påsen är full?
Jag tror inte det, men jag vet inte. Det har inte hänt än.
Jag hoppas att du går ut med Luna som du sa.
-Ja. -Jag är yngre än du, men jag är mer mogen.
-Tror du det? -Ja.
-Du kan inte ens hålla minen. Alltså… -Jag är mer känslomässigt intelligent.
-Det här är… -Och intelligent.
Vi glömmer det där.
Men det leder till en fråga. Du tycker att du är mer mogen.
Hur ska du släppa in nån som är mer omogen
i ditt personliga utrymme och bo ihop med mig?
-Det är min oro. -Hur blir det?
-Kan du sätta upp en tv? -Nej.
Men jag kan fylla en kanna med vatten.
Det är det här som oroar mig.
-Jag kan diska. -För jag kan göra allt.
Det kan jag med, förutom att sätta upp en tv.
-Okej. -Jag kan tvätta.
Jag kan laga mat och diska.
Fylla diskmaskinen. Jag kan handla.
-Patriarkatet kan dra åt helvete. -Ja!
Jag tar ut hunden och du tar ut soporna.
Vad ska du laga för mat till mig?
Vad gillar du att laga? Har du en specialitet?
Jag kan laga en fiskrätt.
-Kanske pasta och lax. -Kan du sautera en biff?
-Jo. Eller göra en sallad. -Kan du göra en sallad?
Med lax eller kyckling, inte bara salladsblad på…
Jag kan lägga sallad i en skål.
-Ja, kocken! -Ja, precis.
-Nej. -Vet du vad?
Jag är grym på att göra en skål med flingor.
Dem får du ha för dig själv.
Jag är så självständig. Jag vill ha det på mitt sätt.
-Då krävs det en del anpassning. -Ja.
Men vi kommunicerar bra. Jag är inte elak.
Och då behöver du tid och utrymme?
-Ja. -Okej.
En puss efter en timme.
-"Varför ignorerar du mig?" -Tre.
Tre? Jäklar.
Då åker jag och jobbar, så att du saknar mig sen.
Nej, jag älskar dig. Jag behöver bara utrymme.
-Ja. -Men jag ser fram emot det.
-Mitt enda jobb är att göra dig lycklig. -Det låter bra.
Det här är toppen.
-Det är så jävla fint. -Det är underbart.
Jag menar, Cabo… Kom igen.
Jag vill bjuda hit vänner.
Ja.
-Göra det hemtrevligt. -Bjuda in folk.
Och köpa blommor.
Ja, det här är coolt. Jag ser bara sånt här på Instagram.
-Vadå? -Såna här utsikter.
Ja, eller hur? Helt galet.
Och vi har en frukosthörna.
Helt otroligt.
Matvaror.
-Vin, öl, blommor. -Och mer öl.
-Fler blommor. -Mer mat.
Och fler…
…blommor.
-Vin? -Blommor.
Fler blommor.
-Du sa att du gillar rosor… -Ja. Jag älskar vita rosor.
Och hortensior.
Jag älskar solrosor.
-Jag älskar alla blommor. -Okej.
Det här är fint.
Det är helt galet.
Det är vansinne!
Skål för att bo ihop.
-För alltid! -Ja!
-Lyllos dig. -Lyllos oss.
Ja.
Grimasera inte.
Så… gott.
-Det var faktiskt gott. -Eller hur?
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig.
Grimaserar du åt tequilan?
-Nej, det… -Smakade kyssen illa?
Nej, det var en bra kyss.
"Varför anmälde du dig?"
"Jag vet inte. Mitt Instagramkonto borde locka kvinnor."
Det är en intressant grej med experimentet.
Man har inte sociala medier och ett gäng vänner som tittar på allt.
-De skulle säga: "Taylor…" -Få avsmak direkt.
Nu tar du väl ändå i.
Säger han som inte har haft nåt förhållande på sju år.
Det är självvalt!
Jag är en självständig man med fiskar på Instagramkontot.
Okej.
-Ta fram mobilen. -Sätt dig i heta stolen.
Ett stort ögonblick i relationen. Vi får se varandras profiler.
Jag gillar inte att det byggs upp.
Det är ingen stor grej.
Jag kommer inte få avsmak och gå.
-Jag lovar. -Försöker du övertyga mig eller dig?
Jag vet inte riktigt.
-Vänta lite. -Jag ser fram emot att…
Låt mig bara sätta det i ett sammanhang.
Det enda jag gör är att jobba och fiska.
Så det jag lägger ut handlar ju om spjutfiske.
-Det är mest bara fisk. -Okej.
-Fast väldigt… -Du behöver inte…
Fina fiskar.
De bästa fiskarna. Farliga fiskar.
Jag riskerar livet för dem.
Jag lever farligt.
Jag sätter livet på spel när jag jagar dem.
Okej. Det här är…
Nu ska vi se.
Titta.
Jävlar! Titta på den.
En fisk, men svartvit.
Den säger så mycket när den säger så lite.
Titta vad glad du är.
-Kolla. Det är ingen liten bass. -Okej, vi fattar. Den är lika stor som du.
-Jag vet. -Jag skulle svepa höger.
-Tack. Knappast. -Nej.
Du är den bästa fångsten.
Vi kan ha det som hashtag. "Bästa fångsten."
Nej, så töntiga kan vi inte vara.
Nej, skriv ner det.
Är sängen stor nog för oss?
Det är en 160-säng. Jag har en 180-säng hemma, så…
Då måste du kela med mig.
Härligt.
Säg att du inte gillar att kela utan att säga det.
Du vet att jag blir varm.
-Jag valde nån som inte gillar att kela. -Du valde nån som svettas i sömnen.
Jag hatar det här.
Jag måste tvinga honom att skeda.
Jag drar undan överkastet.
-Tack, snälla. -Det gillar jag.
-Vad skönt att vi gillar samma temperatur. -Ja.
-Jag kan inte sova om det är varmt. -Okej.
Kära Gud, tack för att du hjälpte oss hem oskadda.
Vaka över oss nu när vi ska bo tillsammans.
Håll din hand på oss, skydda oss, och hela oss när det behövs.
Vaka över våra vänner också.
Och…
Jag blir lite tårögd.
Fortsätt vaka över oss.
Vaka över Ashleys och min familj.
Vaka över oss när vi sover.
-Jag ber i ditt namn. Amen. -Amen.
Jag höll på att börja gråta.
-Nej, då. Varför det? -Jo.
Bara bra saker.
-Glad? -Ja.
Ja.
Härligt.
Bröllopet är om tre veckor.
Tre veckor! Hur känns det när du hör det?
Ärligt talat är jag bara nervös över att träffa din mamma.
-Ja. -Tror jag.
Det ska bli kul att planera, för det blir nog inte bara jag som gör det.
-Det är inte… -Vi får se.
Det är sant.
-Du kommer bli en brudzilla. -Tror du?
-Du blir en brudgumzilla. -Antagligen.
-Jodå. -Jag har en specifik smak, så…
Det gläder mig.
Jag har aldrig velat ha ett bröllop där jag planerar allt själv.
-Nej. -Det suger.
Det visar hur mycket de bidrar i relationen.
Ja.
Det enda andra jag är nervös över
är att du vill ha ett svart bröllop.
-Jag… -Det svarta temat?
Har du nånsin funderat på hur det skulle se ut?
-Ja. -Ska alla bära svart?
Det är coolt. Jag i vitt och min man i en vit smoking.
-Det skulle se så mörkt ut. -Nej.
Jag lyser upp rummet med min vackra vita klänning.
Men varför måste vi blanda in svart?
Varför är du besatt av svart?
Vi är svarta!
Ja, det är vi, men jag menar…
Jag älskar färgen. Det är en bra färg. Den gör en smalare.
Den är het och cool.
Svart är inte… Nej. Vi kan inte ha ett svart bröllop.
Du är så anti-svart.
Försök inte.
Älskar dig.
-Älskar dig. -Släck lampan.
Lampan…
Vi gömmer oss under täcket!
20 DAGAR TILL BRÖLLOPEN
God morgon. Vi är på väg till F-burg.
-Blev det rätt? -Nej, det kallas inte det.
Ingen säger så.
Garrett tar med en stadstjej till familjen.
Du är snarare från en strandmetropol.
Du är ingen stadstjej.
Jag är ganska säker på att det är en stad. Typ USA:s finaste.
-Okej… -Och jag bor i Washington.
Vi släpper det. Du är ju en DC-tjej.
-Garrett tar med… -En policyanalytiker.
-Jag är inte analytiker. -Policyrådgivare.
Du analyserar handlingar i rollen som konsult.
Okej, slutfilmat.
HOS GARRETTS FÖRÄLDRAR
-Jag kan öppna. -Kan du det?
Gå in bara.
-Hallå? -Hej.
-Trevligt att träffas.
-Det här är Taylor. -En kram.
-Hej. -Vad trevligt.
-Hej. -Hur är det?
-Trevligt att träffas. -Hej.
-Vad trevligt. -Hur är det?
-Bra. -Det här är Makayla.
Hej! Jag har hört så mycket om er.
-Tryston. -Hej!
-Vi tog med blommor. -Tack.
Jag tar in dem i köket.
Vad fint.
-Den här är till dig. -Självklart.
Vad fint. Tack.
-Vi köpte den här till er. -Ställ den nån annanstans.
-Vi ville ge er nåt. -Vad gulligt.
-Den ser lite ynklig ut nu, men… -Jag fick ju honom.
Han är bra.
Får vi se ringen?
-Vad fin. -Garrett var min etta från första dagen.
Ja. Det var en väldigt känslosam upplevelse.
Det som förvånar mig mest är nog
att du aldrig har varit den som varit öppen med dina känslor.
-Det förvånade mig. -Du löste det.
Jag blev ju tvungen att öppna mig…
-Det är varmt här inne. -Herregud!
När vi samlas och äter middag är han vår bartender.
Han är mästermixologen.
Det är som kemi.
Hon har pluggat kemi.
-Okej. -En ny bartender!
Precis.
Hon har honung i sin skinny margarita, för hon fick honungen…
Bra. Det finns massor.
Jag använder bara min kemiexamen till drinkar och Garrett.
-Livet förändras snabbt. -Ja, helt galet.
Jag hörde att dina föräldrar absolut inte vill medverka.
Hur kommer det att bli?
De var nog bara oroliga för att släppa in kameror hemma,
men de vet att det är viktigt för mig och att jag menar allvar med det.
Det är inte min grej.
De blev glada och sa att de vill träffa honom.
Det förstår jag.
Vi jobbar på att få hit dem.
-Ni har mycket att prata om och reda ut. -Ja.
-Vad jobbar du med? -Jag är rådgivare inom grön energi.
Okej.
-Ett växande fält. -Ja.
Det ger anställningstrygghet.
Och det viktigt för miljön.
-Hon har en master från Johns Hopkins. -Imponerande.
-Tack. -Imponerande.
-Vi har också vetenskapstatueringar. -Ja.
-En massa små gemensamma drag. -Ja, vi passar bra ihop.
Och ni vet ju hur jag tänkte. När vi åt middag sa jag:
"Jag lär inte träffa nån jag klickar med där inne."
Det kändes verkligen så.
Taylor fick mig att känna det som om hjärtat slets ut när vi pratade.
Vi återkom till ordet "magnetisk".
Jag gick in där och… Det var nåt med det.
Jag ville vara där inne jämt
och det kändes som om varje atom i mig drog mot henne.
Om vi hade träffats här ute, så har Garrett fullt upp.
-Skulle han ha hunnit… -Vi hade inte träffats.
-Ni hade inte träffats på annat sätt. -Och om vi hade det…
"Jag ses gärna. Jag är ledig…"
Ja. Det skulle dröja en månad eller mer.
Man kan inte bygga upp nåt på det sättet.
Nu sågs vi dagen efter. Det kändes rätt.
Det är otroligt.
Jag vill inte lämna hennes sida.
Ni har säkert pratat om det, men allt det svåra…
Äktenskap är ju en kompromiss.
-Barnuppfostran, de svåra bitarna… -Precis.
Tyst med dig.
Ja. Vi har pratat om barnuppfostran och en massa saker.
Vi har varit överens om allt. Särskilt med barnuppfostran.
Det är ett stort beslut att fatta så fort.
Jag vill inte att han blir sårad. Eller du, för den delen.
Ingen av er ska bli sårad, särskilt inte han. Jag älskar min son.
Ja.
Och dina föräldrar älskar dig, och jag…
Jag hatar det här.
Och vi kommer att älska dig också.
Det har bara gått så fort.
Det här är enda gången vi får träffa dig
innan bröllopet om två veckor. Det är väldigt…
Ni måste fatta fler beslut än man borde behöva fatta
på så kort tid.
Det känns som om ni har deadlines som ni försöker hålla.
-Ja. -Vi säger det av kärlek.
Jag vet att det är mycket att lära känna mig och lita på mig.
Jag har inget annat svar än att jag älskar er son mycket
och ser en underbar framtid med honom.
Och jag ser att han är så underbar
tack vare platsen han kom ifrån och de som står honom närmast.
Just tidsaspekten och den extra pressen
har gjort att vi har försökt ta det dag för dag,
och det har tagit oss till platser som vi som individer inte såg som möjliga.
Så det har faktiskt gjort oss starkare,
för vi har pratat om våra farhågor och rädslor.
Det gemensamma målet är att vara tillsammans
och se till att vi är säkra
och att andra i våra liv litar på vårt omdöme.
Det är där vi har landat.
Vi vill också visa varann förståelse
om det blir så att vi ändrar oss på vägen.
Garrett hatar när jag säger det, men jag sa:
"Det bästa beslutet för dig är det bästa beslutet för mig och för oss."
Det låter vettigt.
Vi vill respektera varandra oavsett vad som händer.
-Vi kämpar för varann, men med tålamod. -Ja.
Jag vill tacka er på förhand om det slutar som vi vill.
Jag hoppas bli ett underbart tillskott till er familj.
Ja. Vi hör ju kärleken och omtanken i era ord.
-Absolut. -Det är viktigt.
Tack för att jag fick komma. Ni har ett vackert hem, och…
Tack.
Garrett känns lika rätt som förut,
men nu förstår jag varför han är så kärleksfull och snäll.
Tack.
-Är du okej? -Ja.
JAG ÄLSKAR DIG!
Jag är hemma!
Du skickar sexiga sms medan jag lagar mat.
Va? Sluta!
Jag såg det när jag hackade och tänkte: "Oj…"
Gillade du det? Vad är det?
-Jag har vitlök på händerna. -Herregud!
-Vad fin du är i håret! Jag älskar det! -Jaså?
-Ännu mer! -Jaså?
Hur var din dag?
-Två timmar i köer. -Mycket trafik?
-Men jag överlevde. -Ja.
-Hur har du haft det? -Det har varit hektiskt.
Jag har ju varit borta i tre veckor.
-Åkte du in? -Nej.
Jag jobbade hemifrån idag…
Det måste vara skönt.
Jag kilade förbi lägenheten och hämtade några jackor och så.
Du är sexig när du lagar mat.
Är jag söt när jag står och ser på?
Ja, du behöver bara ett glas vin också. Sen kan du se på.
Tack.
Jag ska gå på toaletten och samla mig.
Vad ska jag göra?
-Du kan bara se på. -Tack och lov! Jag hatar att laga mat.
Hur funkar du med skolgrejer?
Jag…
-Vad är det för min? -Jag känner mig överväldigad!
Jag vet att du kämpar med pendlingen.
Det är den som knäcker mig.
Ja, det är tur att jag är flexibel och kan flytta till Baltimore,
för du skulle inte klara det.
-Jag skulle aldrig flytta. -Precis.
Det skulle nog inte funka om du inte kunde göra det.
-Jaså? -Jag fixar inte pendlingen.
-Det ser gott ut. -Verkligen.
Det luktar gott.
Jag vill ha i…
Jag ställer de här på bordet.
Sätt dig. Vi har sojasås och…
Vin.
Sanningens ögonblick.
-Tja… -Hur är det?
Nudlarna är ganska hårda. Al-a dente till max.
-Va? Uttalas det så? -Al-a dente.
Herregud.
-Nudlarna är inte… -De är jättehårda!
Det behövdes, för allt har varit perfekt.
-Det är en bra metafor för livet. -Snart kräks jag.
En bröllopsfråga.
Ska vi ha en religiös vigselförrättare,
en icke-religiös, en andlig?
-Vad tycker du? -Jag vill ha en kvinna.
-Okej. -Jag vill inte ha en man.
-Inget illa ment. -Okej.
Ingen cis-hetero.
Precis. Vad som helst, men inte det.
Okej, och…
-Andlig, antar jag. -Okej.
Gud kan vara i bakgrunden.
Mamma skulle sätta i halsen nu.
-"Gift dig inte med henne!" -Ja, mamma har sina åsikter.
Hon är fortfarande djupt kristen.
Om vi går igenom hela ceremonin
utan nåt kristet inslag skulle hon bli fundersam.
Bröllopet är för oss, men också för våra föräldrar.
Vill du att vi frågar henne?
Mamma vill säkert träffa mig innan ceremonin och be med mig.
Det skulle säkert räcka.
Jag trodde jag skulle gifta mig i ett tempel.
-I ett mormontempel? -Ja.
Vad fick dig att välja bort religion ur ditt liv?
Jag hatar det inte, även om det låter så.
Men när Gud är vit i en kyrka och man får lära sig vitas synsätt,
så börjar man tro på det.
Det är väldigt manscentrerat och…
Särskilt inom mormonkyrkan.
Jag förstår det, speciellt ur din synvinkel.
Jag brukar säga att flera av de bästa
och trevligaste människorna jag har träffat har varit mormoner.
De är så trevliga och givmilda.
Det hjälpte mig under en svår tid i livet, men…
Jag vill inte att det ska vara en del av vårt bröllop.
Jag vill inte att nån där ska tro att det är ett religiöst bröllop.
-Okej. -Ja.
Jag har varit aktiv inom kyrkan, så jag vet hur det funkar.
-Jag växte upp i kyrkan. -Ja.
Alla helvetets kval. Om man inte tror hamnar man i helvetet…
-Ja. -Allt sånt.
Men inombords har det alltid känts fel.
Jag tror nog fortfarande
på nån version av en kristen Gud, på nåt sätt, men jag vet inte…
Om jag dör och står inför Gud,
tror jag inte att han dömer mig för att jag har frågor.
-Han, hon eller hen. -Precis. Vilket som.
Vad Gud än är
så tror jag att det är okej att ställa frågor.
Precis.
-Jag tror att vi har flera liv. -Jaså?
-Men jag har inga bevis. -Vi borde titta på Past Lives.
Ja, men först Barbie.
-Vad? Barbie? -Ja.
-Ska du ha Barbie och Past Lives i samma… -Barbie har ett riktigt bra budskap.
Jag insåg att jag inte accepterar nån man som är för patriarkatet.
Fick Barbie dig att inse det?
Jag har jobbat på det. Jag var tvungen att lämna militären.
Folk inser inte hur hjärntvättad man blir inom militären.
Jag har varit militär hela livet.
Jag trodde på militären och var väldigt patriotisk och…
-Hur tänker du nu? -Det här är så illa.
Jag kan inte säga att militären suger helt och hållet,
för den förändrade mitt liv och gav mig möjligheter.
När folk säger att de har förmåner…
-Till vilket pris? -Ett annat lands undergång?
-Du står alltså bakom militären. -Inte bakom all skit den gör.
Inte bakom det vi gör i andra länder. Jag gjorde det förr.
James Baldwin sa att han älskar det här landet så mycket
-att han har rätt att kritisera det. -Ja.
Jag försöker se det som de som står på utsidan och tittar in.
Jag är inte född här. Jag bor här nu, och jag vet att det är ett privilegium.
Samtidigt kommer jag alltid vara hårt kritisk mot USA:s sätt
att destabilisera hela länder.
Jag stöttar militären i den betydelsen att vi behöver vår militär.
-Vi skulle vara illa ute annars. -Och varför skulle vi vara det?
Vi har satt oss i den sitsen genom att köra över andra länder.
Vi har åkt till andra ställen och förstört länder och samhällen.
Jag blundar inte för det. Jag är kritisk mot det.
Men jag stöttar trupperna inom militären.
-Okej. -Sjömän, soldater, marinsoldater…
-Jag stöttar folket. -De som är…
De är som jag, och deras jobb är inte enkelt.
-Jag stöttar dem. -Men de gick med på det.
-Ja, det gjorde vi. -Ja.
Okej.
Ja.
Det är så olika. För en del är det ett jobb.
De offrar så mycket.
Ja, men de gick med på det.
-Du pratar om uppoffringar… -Man har ingen kontroll.
Om jag beordras att döda folk, så måste jag göra det.
Men du gick med på det. Ingen tvingade dig att…
-Nej. -Ja.
Men jag förstod inte allvaret i det.
Jag tog inte värvning för att döda folk.
-Det är militären. -Ja, jag vet.
Vapnen finns där av en anledning.
-Jag vet, men… -Vapnen och alla…
Kalla mig naiv, då.
När jag till slut skulle trycka på en knapp för att skjuta iväg en raket,
som jag skulle ett tag, tyckte jag att det var svårt.
Jag sa: "Jag kan nog inte trycka på knappen och skjuta ner ett plan."
Men jag förstod inte allvaret.
-Många som tar värvning är bara 18 år. -Ja.
De är med om fasansfulla saker.
Militärer åker iväg som ungdomar och gör hemska saker.
Och det är bara…
Jag tror inte att man förstår det när man tar värvning.
Okej.
Vad?
Nej, jag bara…
Jag känner mig dömd.
-Gör du? Förlåt. -Ja. Alltså…
Har jag ens rätt att säga
att jag är antimilitär i fråga om vår politik och det vi gör mot andra länder,
när jag frivilligt tog värvning för att göra just det?
Är jag en hycklare? Alltså…
-Du är… -Det jag gjorde… Jag har varit iväg…
Du ska inte känna dig dömd. Du har ett stort hjärta.
Det är lugnt.
-Jag är obekväm. -Ja. Det är lugnt.
Det är svårt att se sig i spegeln ibland.
Säg att du satt här och hade blivit djupt påverkad…
Typ: "Mitt hus bombades."
Då vet jag inte om jag skulle ha modet att säga att jag stöttar trupperna.
"Det var trist med ditt hus, men jag stöttar trupperna."
Det är svårt, för jag förstår ju
att även om det inte var jag som avfyrade missilen,
så deltog jag i insatser där folk dog.
Du gillar inte min militärtjänst.
Du hade nog inte velat förlova dig med mig för två år sen.
-Antagligen så… -Nej.
I kapslarna ville jag inte definiera dig efter det.
-Nej. -Jag ville veta mer om dig.
Det har varit hela mitt liv. Jag har växt upp på baser sen jag var två.
Jag gick i militärskola
och var militär i åtta år, så det är en stor del av mitt liv.
Jag är stolt över det.
Jag stöttar trupperna. Det ska du veta.
Jag ångrar inte att jag tog värvning.
Jag vill inte att du ska tycka att det är jobbigt, för det…
-Okej. -Ja.
Min tjänstgöring…
Jag fixar nog inte om du skäms för den.
Jag vill inte att nån ska skämmas för sitt förflutna.
-Ja. -Bara det tillhör det förflutna.
Jag försökte bli reservofficer.
Men jag klarade inte av att vara i den miljön igen.
Om jag var reservofficer skulle vi inte vara ihop.
Ja.
Det skulle nog inte funka, för vi tycker så olika…
Vi ser så olika på det.
Ja.
Ja. Så ser jag på det.
Undertexter: Love Waurio