Vítejte v Láska je slepá!
Zamilování by mělo být vzrušující, děsivé.
Asi bych řekl,
- že zamilování je tohle. - Pěkný.
Dostanete šanci se zamilovat na základě toho, kým jste uvnitř.
- Budu tvůj muž. - To se mi líbí.
- Miluju tě. - Taky tě miluju, Aline.
Madison, vezmeš si mě?
- Ano! - Ano!
Ano, vezmu.
- Děkuju, zlato. - Teď vypadám hrozně ubuleně.
A pak poprvé spatříte své snoubence.
Jsi úžasná.
Víš to?
Můj čokoládový král.
- Jsi dokonalá, přísahám. - Děkuju.
Až dosud byla vaše přitažlivost založena pouze
na citovém spojení.
Vyhráli jsme spolu, jsem za tebe rád.
Miluju tě.
Snad proměníte citové spojení i na to fyzické.
Edmonde, ty kanče!
Zamilovala jsem se do tvých vtipů, do lehkosti a zábavy.
Nejsme v buňkách.
Rozdělí je v reálu
rasa, životní styl, či jejich vlastní nejistoty?
Tebe trápí, že jsem z tebe nadšená. To mě bolí.
Nemůžeš mě nutit do svatby.
Do ničeho tě nenutím, Nicku!
Ty mě teď nutíš odejít.
Vážně mě přesvědčil, že si mě vezme.
Prostě to není ono.
Nejsi ta pravá.
Mám pocit, že uvnitř umírám.
Úplně jsi mi zlomil srdce.
Nebereš mě vážně, nepřipouštíš chybu a nechceš to ani slyšet.
Nebudu se omlouvat, když jsem podle mě nic neudělal,
protože by to nebylo upřímný.
A tímhle mě totálně rozhazuješ!
A v pracovním týdnu po sobě obvykle neuklízíš?
- Nepereš? - Ano.
Přijde z práce a dá si jedno nebo dvě piva.
To není můj životní styl.
Řekni mi, co mám udělat.
Ne!
Jsi dospělý člověk.
Já pořád něco dělám.
Jdu hrát tenis. Byla bych ráda, kdyby ses ke mně přidal.
Nemůžu jít ve středu v deset dopoledne na tenis.
Nechtěla jsi to stavět na penězích.
Se všemi tvými bývalými, s těmi bohatými podnikateli,
se kterými jsi tyhle věci dělala, ti to nefungovalo.
Proto sis vybrala mě.
1 DEN DO SVATBY
Jo, pecka!
DÁMSKÁ ROZLUČKA SE SVOBODOU
Rozjeď to, Meg!
PÁNSKÁ ROZLUČKA SE SVOBODOU
Na zdraví, chlapi. Těším se. Navždy se změním.
Nebudu stejný.
- Nemůžu být stejný. - Jo.
V manželství nemůžete říct: „Nesnáším to. Odcházím.“
- Jasně. - Musíš sedět a bojovat.
Bezpodmínečně mě miluje.
Umí mě rozesmát.
A cítím se v bezpečí.
Když mám blbej den nebo vypadám hrozně, bere to.
Je mu to fuk.
- On se zamiloval do mě. - Jo.
Největší neznámou je sladění životních stylů, protože…
- Nechci pořád cestovat sama. - To ne.
Pochybuješ o Jordanovi?
Nebo spíš pochybuješ o změně svého životního stylu?
O tom jsme všechny přemýšlely.
- Dobrá otázka. - Já se nejvíc bojím toho,
že si ho vezmeš proto, že sis zamilovala jeho dítě.
To ti může zkomplikovat tvoje city.
To se už stalo.
No jo, ale co když si ho Megan vezme a vytvoří nádhernou rodinu?
- Já vím. - To teď právě nevíme.
Co když bude mít nádherný život a dítě, které ji zbožňuje?
- Jasně. - A další děti, které je budou zbožňovat.
Jo, je tam hodně otázek a mnoho neznámých.
Tak co ty a Anton?
On je Rus a tam je zvykem, že je muž živitelem rodiny.
I když to třeba bude dělat s omezeným rozpočtem.
- Vydělává fakt slušně. - Jasně.
Dobře, vydělává slušně.
- Jasně. - Zas tak moc to není.
Nevadí ti, že je řidič kamionu?
Hodně lidí by na to koukalo spatra, zvlášť u ženy jako jsi ty.
Kdybych potkala řidiče kamionu, kterého to baví
a chce to dělat do konce života, tak to fakt ne.
On ale mluví o otevření holičství,
nebo třeba restaurace.
Má velký potenciál.
Ale taky to může dopadnout tak, že bude do konce života kamioňák.
Co to plácáš?
Stát se to může.
Dopadnout to tak může.
Hele, my jsme dvě skoro rozvedené ženy.
Nás se radši…
Potřebuju nějaké šťastně vdané ženy.
Musíš si ho vzít takového, jaký teď je.
Pokud se ti nelíbí,
jaký teď je, pak to není ten pravý.
On by mohl být ten pravý
a ty bys mohla být do konce života šťastná.
Takže ano, nebo ne?
Je náročná? Rozhodně.
Umí to skvěle s penězi? Ne.
Vaří a uklízí? Ne.
Ale zároveň jsou tam věci, kterých si vážím mnohem víc.
- Jo. - Jsem ochoten to zkusit?
Jo, jsem. Řeknu ano.
Ale co ona?
Holky, vemte si prstýnky. Na.
Nejsou moc malý?
- Kolik to má karátů? 20? - To je něco pro mě.
Já jsem prostě rád, že už jsem doma, ve svém režimu.
Ženatý, pěkný domek s předzahrádkou.
Jordan bude žít americký sen.
LÁSKA JE SLEPÁ
SVATEBNÍ DEN ALI A ANTONA
Děkuju.
Díky.
Dneska je nejdůležitější den mého života.
Je to síla, ale v tom nejlepším slova smyslu.
To je krásný.
Panebože.
Pokud to dopadne skvěle,
nasadím mu na prst prstýnek
a odejdeme odsud spolu.
Já ho prostě miluju.
Tak jo, díky.
Tohle je důležitý den.
Už dlouho chci najít tu pravou a oženit se.
A dnes oslavíme naši lásku.
Sakra, to je hustý.
Oba chceme rodinu a myslím, že by z ní byla skvělá máma.
„Konečně nastal náš dlouho očekávaný den.
I když to vlastně tak dlouho nebylo.“
Dnes se nejvíc bojím toho…
že Ali řekne ne.
ALINE SVATEBNÍ APARTMÁN
Bylo to milé.
Snoubenka jeho nejlepšího kamaráda mi dnes ráno napsala zprávu.
„Věř své intuici. Bude to nádherný den.
- Těším se na tebe.“ - Jo.
To je ta, co ti řekla o těch pařbách?
Ne, to je přítelkyně.
To byla přítelkyně. Aha.
A je s ním teprve tři měsíce.
- Jo. - Nevím, jak moc je přesné…
- Jak přesné má informace? - Ano, tak.
A já jsem v uplynulých týdnech sama nic takového neviděla.
- Jo. - Co na to říká máma?
Bojím se, protože pije alkohol.
V naší rodině alkohol nepijeme.
Mám z toho strach.
Já piju alkohol, mami.
Ale nepijeme alkohol každý den.
Podle mě bychom neměly být tak přísné.
Není to správné. Nelíbí se mi to.
Jo.
NATALYA MÁMA ANTONA
Sakra. Každá je jiná.
Kde je můj drahý syn?
- Můžu ti pomoct, drahoušku? - Ponožky.
- Ponožky? - Každá je jiná.
Vidíš to?
- Dobré znamení. - Jo? Nelžeš?
- Je to dobré znamení. - Lžeš?
- Ne, je to dobré znamení. Neboj. - Vážně?
Že ty lžeš?
- Mám tě moc ráda. - Mám tě rád. Čekala jsi dlouho?
Ponožky schovej a nikdo to nepozná.
Je to jen pruh.
Tímhle by sis neměl lámat hlavu.
Jak se cítíš?
Začínám mít strach.
Neboj. Bůh vidí všechno. Požehnám ti.
Žehnám ti jako matka.
Jsi moje zlatíčko, drahoušek, můj oblíbenec, moje radost.
Jsi to nejlepší, co mám.
Hlavně v klidu.
Hrozně funíš.
Jsi nervózní. Nechci, abys byl nervózní.
Mé dítě, jsi nejlepší na světě.
Ničeho se neboj.
Musí ocenit tvou duši a tvoje kvality.
- Dobře? - Jo.
Ne všechno se dá spočítat jako peníze v kapse.
- Ne. Duše je to nejdůležitější. - Samozřejmě.
Jistě.
Pokud řekne ne, získáš zkušenost.
Když řekne ano, budu tleskat.
Hlavně buď v klidu.
Pojď, pomůžu ti obléknout sako.
Obléknu si ho. Neřeš to.
- Ne, obléknu tě. - Děkuju.
Musím tě obejmout.
- Tak zatím. - Mám tě nade všechno ráda.
- Jsi moje dítě. - Mám tě rád, mami.
Musela jsem tě obejmout. Důvěřuj Bohu a ničeho se neboj, ano?
- Jsem v pohodě. - Mám tě ráda.
Já tebe taky.
Našel jsem tu pravou a uvidíme, jestli jsem pro ni já ten pravý,
ale ona je pro mě ta pravá.
Panebože!
- To jsou krásné šaty. - Moc hezké.
Panebože. Jsou perfektní.
Líbí se ti?
Hrozně moc.
Jsou moc krásný.
- Jak se cítíš? - Panebože.
Kdo je to?
Sluší ti to.
Tady.
Děkuju. Všem vám to moc sluší.
Víš, že tě mám moc ráda.
- Mami. - Ty víš, co je pro tebe nejlepší.
Budu tě podporovat, ať to dopadne jakkoli.
Vždycky tu pro tebe budu.
- Dobře. - Dobře?
- Mám vás moc ráda. - Mačká mi ruku.
Taky mi mačkáš ruku!
Uvidíme se tam. Máme tě rádi. Vypadáš dokonale.
Máš na zubeh rtěnku.
Moc se mi líbí tvůj make-up.
Děkuju.
Ahoj!
Páni. Vypadáš úžasně.
- Díky. - Dobrý den.
- Ahoj. Těší mě. Vanete. - Taky tě ráda poznávám. Natalya.
- Těší mě, Vanete. - Těší mě.
- Máš tak krásnou dceru. - Obejmi mě.
- Jenom… - Díky, že jsi přišla.
Myslela jsem na tebe. Chci, abys byla šťastná.
Jo.
Myslím, že si to oba zasloužíme.
Co říkáš na Antona?
- Jak se cítíš? - Miluju ho.
Vážně.
Vychovala jsi úžasného muže.
- Ano. - Je to úžasný muž.
Chci, abys poznala jeho lásku, jeho duši, jeho city.
Jak je úžasný.
Jen jsem ti to chtěla říct.
Jo. Já vím.
Vím to.
Je krásný den.
Jo.
A já ho miluju.
Je krásný den, místo je krásné, ty jsi krásná.
- Díky. - Doufám v nejlepší.
Dopadne to pro vás oba co nejlépe.
Jo.
Tvůj syn je moc milý. Mám ho moc ráda.
- Děkuju. - Mám ho moc ráda, víš?
Tak poslouchej své srdce.
Jo. Říkala jsem jí to samé.
„Poslouchej své srdce. Vždycky.“ Víš?
Přeju ti jen to nejlepší. Poslouchej své srdce. Jsi skvělá.
- Všichni musí být šťastní. - Jo.
- Díky moc. - Není zač. Ráda jsem tě viděla.
- Já taky. - Děkuju.
Jsi krásná.
Jo. Dobře.
Ahoj, krásko.
CRISTINA SESTRA ALI
Ahoj.
- Sluší ti to. - Tobě to sluší.
Podívej se na svoje vlasy!
A kdo je tohle?
Chci vás obejmout.
Budeš v pohodě, jo? Důvěřuju ti.
- Dobře. Děkuju. - Zasloužíš si to.
Ať se stane cokoliv, kryjeme ti záda.
- Zmlátíš ho, když řekne ne? - Jo. Ne, nezmlátím ho, jen…
„Nezasloužil sis ji. Zmiz odsud.“
Ahoj, Cris.
Ahoj, maličká!
Vypadá jako panenka!
Já vím!
Ahoj.
Jak se máš?
Nemůžu tě ani obejmout.
- Já vím. To nic. - Moc jsi mi chyběla.
Díky, žes přijela.
Pamatuj, ať se stane cokoliv, Nebude se mi to líbit.
Podle toho, jak to dopadne.
Dobře? Neschvalovala jsem to, ale…
Jsi dospělá.
A já tě mám moc ráda.
Jsi moje nejlepší kamarádka a chci, abys byla šťastná.
Pokud si myslíš, že on tě udělá šťastnou, jdi do toho.
Jo.
Dobře?
- Mám tě ráda. - Já tebe.
Mám pocit, že omdlím.
Ale v dobrém slova smyslu, příjemné mdloby.
- Už nemusím nic říkat. - Já vím.
Dobře?
Obejmi mě.
Dobře.
- Spadl mi závoj? - Cože?
- Nespadl? - Ne.
Jsi na něj připravená.
Dobře.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Uvidíme se tam.
Teď se otevře kouzelná brána a celé to bude jako z pohádky.
Tohle je…
Děkuju.
Mám pocit, že omdlím.
Zvládneš to skvěle.
Jsi krásná.
- Děkuju. - Nádherná.
Povstaňte, přichází nevěsta.
Propána.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Díky, Desi.
Bůh ti žehnej.
Bože.
Ahoj.
Vypadáš úžasně.
- Děkuju. - Panebože.
- Srovnám ti to. - Děkuju.
- Vypadáš úžasně. - Děkuju.
Můžete se posadit.
Antone a Aline.
Věnovali jste čas tomu, abyste zjistili, co toho druhého umí rozesmát.
Abyste zjistili, jak si být v těžkých chvílích oporou.
Manželství je začátek celoživotní lásky
a konec celoživotního hledání druhé poloviny svého srdce.
Hledání není o nalezení dokonalé polovičky.
Spíš hledáte srdce, díky kterému bude to vaše bít
v tom správném rytmu.
Láska neznamená štěstí do konce života.
Láska je zážitkem, při kterém píšete svůj příběh.
Tento den, váš svatební den,
je připomínkou toho, co všechno už vaše láska dokázala.
A také toho, co dokáže
v mnoha letech, které jsou teprve před vámi.
Jsi naprosto nádherná. Krásná.
Ale já se do tebe zamiloval proto,
co je mezi námi.
Protože máme stejné cíle a stejný pohled na život a budoucnost.
Zažili jsme vzestupy i pády, pochybovali jsme o sobě.
Dobré věci ale nejsou zadarmo.
Nedokážu ani popsat, jak moc tě miluju.
Těším se na naši společnou budoucnost
a mám radost, že jsou tu dnes všichni s námi
a jsou součástí naší velké rodiny.
Děkuju.
Bylo snadné se do tebe zamilovat.
Tvůj charakter, jak máš rád všechny své blízké
a jak moc ti záleží na všech ve tvém okolí.
Podporuješ mě
a přijal jsi mě, aniž bys věděl, jak vypadám.
A pořád mě přijímáš, i když se mnou třeba nesouhlasíš.
Měli jsme neshody, ale myslím, že už víme vše,
co potřebujeme k tomu, abychom se mohli rozhodnout.
Jo.
Antone a Aline,
rozhodli jste se zasnoubit a strávit spolu zbytek života
na základě hlubokého citového spojení.
Vzhled, věk, finance
a všechny povrchní věci světa pro vás dva nebyly důležité.
Nyní se rozhodne, zda je láska slepá.
Vezmete se a zavážete se ke společnému životu
jako manželé,
nebo se navždy rozloučíte?
Antone, bereš si Aline
za svou právoplatnou manželku?
Odevzdáváš se jí od dnešního dne?
Budeš ji milovat a ctít v nemoci i ve zdraví
a zřekneš se všech ostatních, dokud vás smrt nerozdělí?
Ano.
Aline,
bereš si Antona za svého právoplatného manžela?
Odevzdáváš se mu od dnešního dne?
Budeš jej milovat a ctít v nemoci i ve zdraví
a zřekneš se všech ostatních, dokud vás smrt nerozdělí?
Nemůžu být tvá žena.
Sakra.
Mám pocit, že člověk, do kterého jsem se v buňkách zamilovala,
není tím samým, kterého jsem poznala v reálném životě.
Moc mě to mrzí.
- Dobrý, kámo. - Seš v pohodě?
Mrzí mě to, kámo.
Takhle to bude nejlepší. To nic.
To nejlepší přijde.
- To nic. - Zvládneš to, uvidíš.
Intuice nikdy nelže. Tvé srdce nikdy nelže.
Mrcha jedna chladnokrevná.
- Říkala jsem si to samé. - Jo!
Jsme tady.
Panebože, vy…
- To nic. - Už tady nechci být.
- Chci domů. - Tak jo, půjdeme.
- Projdeme se. - Chceš jít domů? Jdeme.
Mluvil jsi od srdce. Dal jsi do toho duši i mysl.
Pokud si toho neváží, je to její boj.
Seš výhra pro každou holku.
- Víš? Podívej. - Díky.
Proboha.
Sundejte to ze mě, prosím.
Potřebuju si sednout.
Jestli ti to pomůže, tak jsem nikdy neviděla hezčí nevěstu na útěku.
Že jo?
- Sedni si. - Panebože.
- Chceš vodu? - Jo.
Vadí ti hlavně to, že jsi mu ublížila?
Jo.
Víš, co by mu ublížilo ještě víc?
Kdyby sis ho vzala a nebylo to ono.
Panebože.
Já vím.
Pusť to ze sebe.
Bylo těžké ho tam nechat.
Skoro jsem si přála, aby řekl ne.
Hrozně jsem doufala, že když tam s ním budu stát,
pocítím klid a jistotu.
Ale necítila jsem se dobře. Takové to v tu chvílí nemá být.
Myslím, že nebyl zcela upřímný ohledně svého životního stylu.
Pití, večírky. To, jak moc je aktivní a jak se stravuje.
A pár informací,
které jsem se doslechla od jeho kamarádů,
mi na něj změnily pohled.
Je pěkně naprd být tou, která odejde.
Říkala, že má pocit,
že nejsem stejný jako v buňkách.
Nevím, jestli jde o vzhled, nebo o energii,
nebo jestli to bylo soužitím,
ale můžu říct, že…
mi na ní opravdu záleželo
a tohle je pěkně blbý.
Je to na hovno.
SVATEBNÍ DEN KALYBRIAH A EDMONDA
REZERVACE DANIELS PARK ROAD
Dneska se vdávám.
Začíná nový život.
Tohle fakt pěkný.
Proč se dojímám už teď? To je ujetý.
To je moc hezký.
Jsem hrozně dojatá.
To je jeho prsten?
Páni.
Tak jo! Tak jsme tady.
Dobrý!
Miluju Kalybriah.
Páni.
Takovou lásku jsem ještě nezažil. Za tohle jsem se modlil.
Jsem připravenej. Jsme připraveni.
Jsem připraven říct ano. Udělám z ní svou ženu.
Necouvám. Jedu dopředu.
Páni.
Pecka.
Ahoj!
- Krásko! - Moc ti to sluší!
- Ahoj! - Ahoj, kočko!
- Ahoj! - No vida.
Teď jsem přišla, přestaň bulet.
- Byla jsem… - Krásný vlasy!
- Ahoj! - Děkuju!
To se ti povedlo.
- Děkuju! Nevypadá to blbě? - Ne!
Dobře, protože si to tak nechám.
Proč jsme brečeli?
Byla to síla. Je to tu krásný.
A taky mám menstruaci.
„Svatební apartmán Kalybriah,“ viděly jste?
- Jo. - Bylo to tak hezký!
Edmonda vidím jako milujícího muže.
Vidím snaživého muže.
Vidím uzdravujícího muže.
Vidím rostoucího muže.
Vidím tvrdohlavého muže.
On je neskutečně paličatej.
Ale cítím se díky němu milovaná.
Rozhodně se cítím milovaná.
Co asi dělá máma?
Hele, nejspíš si povídá s Edmondem.
- Ne, vážně. - Má Edmonda ráda.
- Ahoj! To je překvapení! - Ahoj, drahoušku.
- Ráda tě vidím. - Ano.
- Moc ráda. - Já tebe taky.
Sluší ti to. Jak se máš?
Dobře. Jsem teď překvapenej.
Potřebovala jsem se za tebou zastavit,
potřebovala jsem tě vidět a říct ti, že z toho mám radost.
Kdo ti ještě přijde?
Lidi od bruslí a tak.
Učitelka z páté třídy s manželem.
Mám tu tátu. Ten přišel. Ještě ji nezná.
Dnes ji uvidí poprvé.
Máma nemohla přijet.
- To je trochu těžký. - Jo.
Není to kvůli Kalybriah, ani nic takového.
- Nějaké osobní věci. - Jasně.
Mrzí mě, že nepřišla. Kéž by tu byla.
Kdyby nebylo jí, tak tu dneska ani nejsem,
chtěl jsem, aby tu byla.
Každý se rozhoduje sám.
Neber to tak, že se o tebe ten člověk nezajímá.
Možná má v tuhle chvíli něco, co potřebuje vyřešit.
- Nenech si zkazit náladu. - Jo.
Vím, že to i tak bolí.
A nedokážu najít žádná slova, která by to mohla napravit.
Nenech si tenhle den zkazit, máš tu lidi, které potřebuješ.
To je život.
A za pár hodin se s tím musíš smířit.
Za pár hodin.
Za pár hodin tu sílu získáš.
Děkuju Bohu za Kalybriah.
Já jen…
Prostě chci být jenom hodnej.
Děkuju. Ale myslím to vážně. Miluju Kalybriah.
Žehnám vám. Myslím, že to zvládnete. Jste dospělí.
- Chci, abyste byli šťastní. - Děkuju.
Tohle je můj svatební den, je to…
Jo, jsem ráda, že nejsem namalovaná,
protože bych si zničila líčení.
Jsou to samé slzy štěstí, protože z vás mám radost.
- Ano. Děkuji, paní Ieasho. - Vážím si tě, zlato.
- Díky, že sis ji vybral. - Jo.
Až budete kráčet uličkou,
ohromíte nás a nám se zatají dech.
- Díky moc. - Tak jo, zlato.
- Uvidíme se za chvíli. Dobře. - Ano.
Neměla jsem brečet, Edmonde.
Dobře. Tak zatím, drahoušku.
Ahoj, holky.
Ahoj, kočko!
Ahoj, krásko.
Ty budeš snad brečet?
Jasně, že budeš brečet. Ahoj!
- Konečně. - Jo!
Co to máš? Kecáš! Pěkný, holka!
Ještě, že nejsem namalovaná.
Čeká nás svatba.
- Teď jsem žena. - Mám puls?
- Musí tě dodělat? Dobře. - Dává mi tam pírka.
- Mluvila jsem s ním. - Šla jsi tam?
- Ano. - Úžasný, mami.
- Něco v sobě má. - Ne, je úžasný.
Tohle rozhodně byla láska.
Ano!
To je dobře.
Miluju i ten jeho chaos.
Dobře.
JESSIE UČITELKA EDMONDA
Přišla moje učitelka z páté třídy a to pro mě moc znamená.
Budeš se ženit!
Neměl jsem nikoho, kdo by se o mě staral
a ona byla můj strážný anděl.
Propána. Můj chlapeček.
Hodně mi pomáhala.
Měl jsem špatné známky, ale ona mě doučovala
a pomáhala mi s jídlem,
protože jsem doma neměl co jíst.
Vždycky mi koupila něco k jídlu,
abych nešel spát s prázdným žaludkem.
A když bylo potřeba, byla na mě hodně přísná.
Podporovala mě.
Vážně nevím, kde bych bez ní dneska byl.
Vy jste tu pro mě vždycky…
Vždycky jste tam byla.
A vždycky tu pro tebe budu.
To ti slibuju.
- Vždycky. - Děkuju, paní Welshová.
- Jo. - Mockrát jsem se za tebe modlila.
A budu v tom pokračovat, zasloužíš si to.
Vážím si toho.
Budu pokračovat v práci. Musím pokračovat.
Vždycky.
Říkala jsem, že nebudu brečet. Jsem jak hrdá máma.
- Já vím. - Ty kráso.
- Ona je ta pravá? - Je.
- Musel jsi pro ni do Colorada. - Jo, to jsem musel.
Dobře, že jsi vypadnul a šel do toho.
Vážím si vás. Jste skvělá. Jste tak milující.
- Ovlivnila jste můj život. - Udělal jsi ze mě učitelku.
Vážně.
Změnil jsi můj pohled na to, jak mám ve třídě fungovat.
Jak mám navazovat kontakty.
Přišel jsi a změnil jsi mě.
Vy jste mě taky změnila.
V páté třídě jsem byl na špatné cestě.
- Nejnáročnější student. - Byl jsem na tom blbě.
Přišla jsem první den do třídy a ty jsi tancoval, zpíval…
Já jsem se snažila učit.
A co jsem zjistila?
I tak jsi dával pozor.
Zvládneš to.
Teď nechávám všechny, aby se pohybovali,
tancovali, cokoli chtějí,
protože jsi mě naučil, že takhle dokážu učit.
Podívejme se na tebe.
Máš vysokou školu. Snažil ses, abys mohl pryč.
Teď se ženíš!
Nedokážu ani slovy vyjádřit, co znamená, že tady jste…
Ani vám nedokážu tykat, navždy budete „paní Welshová“.
Fakt bych moc chtěl říct „Jessie,“ ale…
- Třeba se ti to někdy povede. - Já vím. „Jessie.“
Nebo máma. Máma číslo dvě.
Máma dvě, máma jedna, ale…
Moc pro mě znamená, že jste na mě pyšná.
- Vždycky jsem na tebe byla hrdá. - Vždycky se o to budu snažit.
- Vážně. - Dobře.
- Zvládneš to. - Zvládnu to.
- Dobře. Zvládneš to. - Zvládnu to. Pravda.
- Modlím se za tebe. Mám tě ráda. - Díky.
Taky tě mám moc rád.
Tak jo.
Uvidíme se za chvilku.
- Za chvíli. - Tak zatím.
Jdeme na to.
Je to hrozně hezký.
Nádhera.
Vypadáš úžasně.
Děkuju.
- Cítím se jako Popelka. Ne, počkej. - Že jo?
Za pár minut se vdávám.
Propána.
Toho chlapa miluju. Opravdu ho miluju.
Obejmi mě.
- Mám tě ráda. - Nemůžu se dočkat.
- Půjdeme uličkou, jo? - Děkuju. Mám tě ráda.
- Já tebe taky. Jsi krásná. - Díky. Ty taky.
- Děkuju.
- Na dnešní den jsem čekal. Je to tady. - Je to tady.
Edmond Lee Harvey, jediný a jedinečný.
- Jdeme na to. - Jo.
To dáš, zlato.
- Brzy se uvidíme. - Tak jo, brácho.
Brzo na viděnou.
Za pár minut začíná moje svatba.
Cítím se skvěle.
Je mi skvěle.
Jdeme na to, KB.
Jdeme na to, Bože. A KB.
GARY „GT“ TÁTA EDMONDA
Děkuju.
- To je šílený. - Užij si to.
- Ono se to fakt děje. - Děje se to.
- Tohle jsme vůbec nečekali. - To teda ne.
Desetiletý Edmond? Ani omylem.
A tohle je teprve nový začátek.
Ano, je.
Nebude to vždycky snadné.
- Jsem připravený. Jsem připravený. - Já vím.
Jsi připravený na nejlepší část života.
Pak děti, to bude ještě lepší.
Děti chci. Jsem připravenej. Malí sportovci.
- Jo. - Jo.
Nenechají tě vydechnout.
Jsi skvělý člověk.
V téhle nové kapitole uděláš spoustu úžasných věcí.
Díky, Jessie.
- No vidíš, říkáš mi křestním jménem. - Zkouším to.
Jdeme na to.
Jak se máte, lidi?
Jak je, Briane?
Dobrý.
Mám tě rád.
- Zvládneš to. - Jo, děkuju.
Jdeme na to, Edmonde.
Panebože.
Zvládneš to.
Najednou jsem hrozně nervózní.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Všichni povstaňte, prosím.
Proboha.
- Připravena? - Mám tě ráda.
- Postarej se o ni. - Ano, postarám.
Moc ti to sluší! Vypadáš tak krásně!
- Ty… - Vypadáš tak krásně.
- Můžu tě obejmout? - Jo.
- Vypadáš tak krásně. - Miluju tě. Moc ti to sluší.
Moc tě miluju. Vážně. Přísahám.
- Taky tě miluju. - Moc tě miluju.
Můžete se posadit.
Zlatíčko moje.
Hrozně moc tě miluju.
Edmonde a Kalybriah,
snad vám bude manželství útočištěm, oporou
a místem, kde se můžete stát nejlepší verzí sebe samých.
V každém manželství se kromě radosti objeví i těžkosti.
V těžkých chvílích si vzpomeňte na dnešní den,
na lásku, kterou teď chováte ve svých srdcích.
Chovejte se k sobě s respektem
a často si připomínejte, co vás svedlo dohromady.
Tento obřad je svědectvím o tom,
že si vybíráte jeden druhého a budete se za všech okolností podporovat.
Zamiloval jsem se do Kalybriah.
Hrozně moc tě miluju.
Jsem do tebe blázen.
Jo?
Mám teď šíleně rozházené emoce, ale hrozně moc tě miluju.
Za někoho jako ty jsem se modlil. Myslím to vážně.
Miluju tě. Chci tě.
Všechno, o čem jsme mluvili. Naše budoucnost, děti.
Jsem na to připravený. Ber mě za slovo.
Jsem připravený se jako muž dál rozvíjet.
Budeme ještě lepší, než jsme kdy byli.
- Jo. - A je to jen na nás.
Mám velké plány. My máme velké plány.
- Jsem připravený. - Jo.
Jsem si jistý.
Zatlač na mě, zvládnu to.
- Jo, já vím. - Hrozně moc tě miluju.
Můj drahý Lee.
Bylo snadné si tě zamilovat.
Bylo hrozně snadné se zamilovat do tebe a tvého příběhu.
Tvůj příběh tě formuje. Nikdy by ses za to neměl stydět.
Ty jsi tvůj příběh.
Díky tomu jsem se do tebe zamilovala.
Upřímnost, pozitivita, to tvé:
„Nesoustředím se na to negativní, Zaměřím se na to dobré.“
Tohle všechno.
Jsi velmi silný. Jsi velmi upřímný.
Všichni tě mají rádi a to není kec. Víš?
A jsem moc ráda, že jsem se zamilovala do tebe.
Tys mě formoval. Pomohl jsi mi růst.
Ani jsem netušila, na kolika věcech potřebuju pracovat.
Bez tebe bych to nikdy nezjistila. Jsi úžasný muž.
A jsem tak šťastná, že jsi to ty, a že sis vybral mě.
- Miluju tě k zbláznění. - Já tebe taky.
Strašně moc tě miluju, fakt.
Kalybriah a Edmonde,
rozhodli jste se zasnoubit a strávit spolu zbytek života
na základě hlubokého citového spojení.
Vzhled, věk, finance,
a všechny povrchní věci světa pro vás dva nebyly důležité.
Nyní se rozhodne, zda je láska slepá.
Vezmete se a zavážete se ke společnému životu
jako manželé,
nebo se navždy rozloučíte?
Edmonde, bereš si Kalybriah za svou právoplatnou manželku?
Odevzdáváš se jí od dnešního dne?
Budeš ji milovat a ctít v nemoci i ve zdraví
a zřekneš se všech ostatních, dokud vás smrt nerozdělí?
Ano.
Kalybriah,
bereš si Edmonda za svého právoplatného manžela?
Odevzdáváš se mu od dnešního dne?
Budeš jej milovat a ctít v nemoci i ve zdraví
a zřekneš se všech ostatních, dokud vás smrt nerozdělí?
Omlouvám se.
Moc mě to mrzí.
Zasloužíš si někoho, kdo si bude u oltáře zcela jistý.
Já si teď nejsem stoprocentně jistá.
A moje „ne,“ neznamená, že tě nemiluju.
Neznamená to, že tě nepřijímám.
Já vím, moc mě to mrzí.
Ne…
Co to sakra je?
Nebylo to snadné.
Nebylo to snadné rozhodnutí.
Omlouvám se.
Moc mě to mrzí.
- Jsi v pořádku? Jestli… - Musím říct, že jsem v pořádku.
- To ne. - Jsem v pořádku. Nejsem.
- Tak vypadá silný člověk. - V pohodě, ale nejsem.
Je v pořádku nebýt v pohodě.
A mrzí mě, že nejsi v pohodě kvůli mně.
- Promiň. - Ne.
Je mi to moc líto.
Respektuju tě za každou cenu.
Nápodobně.
- Jsi skvělá. - Jsi moc hezký.
Děkuju. Tobě to tak moc sluší.
Zamiloval jsem se do tebe naslepo, ale ty jsi tak krásná.
Máš nejlepší tělo, co jsem kdy viděla.
Děkuju, že jsi tak laskavý.
Jsi úžasnej.
Děláš dost.
Já ale nemůžu ignorovat své pochybnosti.
Vím, že jsme měli dost času.
Bylo to těžké rozhodnutí, víš?
- Já jen… - Co se děje?
Vím, jak skvělé…
Potom určitě.
- Nechci tě odepsat. - Já vím.
- Zamiloval jsem se do tebe. - Jo. Do toho.
Já do tebe taky.
Bylo to upřímné.
Proto jsem tu zůstala.
Jsi velký odrazový můstek v mém životě.
Velký. Nikdy na tebe nezapomenu.
A nebylo to snadné rozhodnutí.
Bojovala jsem, dokud jsem se nezhroutila.
Nebyla jsem si jistá.
A když jsem pořád neměla odpověď, bylo mi jasné, co musím říct.
Zasloužíš si někoho, kdo si bude jistý.
- Půjdu se projít. - Běž. Cokoli potřebuješ.
Je mi hrozně.
Proč?
Tím rozhodnutím jsem si jistá, ale bylo hrozné vidět, jak se trápí.
A kdybys řekla ano? Jak by to potom vypadalo?
Nebyla bych šťastná.
- Ale je to skvělý člověk. - Je to skvělý člověk.
Cítím se příšerně.
Nemusíš se cítit příšerně, vybrala sis sebe samu.
- Ale cítím. - Nemusíš.
Jasně, že to bolí. Jsme lidé, nechceme nikomu ubližovat.
Nejvíc by mu ale ublížil život ve lži.
Jo.
Cítím se hrozně…
protože ho opravdu miluju.
Ano.
Potřebuješ chvilku? Můžu tu zůstat s tebou?
Nebude mi vadit, když zůstaneš.
Proboha.
- Bůh má jiné plány. - Já vím.
Bůh má jiné plány. Ještě nevíš, jaké.
Přísahám, že jsem… Byl jsem na ni hodný.
- Já vím. - Jako…
Já vím.
Já ne… Já jen…
Nebyla diamant.
Možná to byl safír. Někde tam venku je diamant.
- Jo. - Zasloužíš si diamant.
Seznamování je těžký, tohle byla poslední šance.
- Ale kdepak. - Byla.
Všechno ostatní jsem už zkusil. Dokonce i tohle.
- Co dál? - To nebyla nejlepší šance.
Buď se oženíš špatně a rozvedeš se,
nebo najdeš tu pravou, která s tebou zvládne úplně všechno.
Každý, kdo tě pozná, tě má rád.
I učitelé, kteří z tebe šíleli, tě měli hrozně rádi.
Všichni.
Když jsme přišli na tvůj fotbalový zápas na vysoké,
přišli tam kvůli tobě i kuchaři z jídelny na vysoké,
protože ty ovlivníš každého, koho kdy potkáš.
Ty záříš.
Jo.
Ach jo.
Čekal jsem, že řekne ano, takže jsem v šoku, že řekla ne.
Není tu žádná světlá stránka. Jenom…
Tohle je blbý. Jenom to bolí.
Když někomu dáte úplně všechno a chováte se k němu co nejlépe…
Jsem… hrozně zraněný.
Prostě to bolí.
Dál budu na světě osamělý.
Ahoj.
Co se děje? Jaký jsi měla den?
Ráno jsem se probudila v půl čtvrté.
A byla jsem úplně v háji.
Mám pocit, že jsme jako lodě v noci, jako dva různí lidé.
Myslím, že nejsme tak rozdílní. Pořád to říkáš, ale já to nevidím.
Každý jsme jiný.
Jsi velmi jednoduchý a…
Každý den dělat to samé, každý den jíst to samé.
Jsi vybíravý, já ráda zkouším.
No a co?
Nemusíš jíst to samé. Nemusíš dělat to samé.
Podle toho přece nepoznáš, jestli se k sobě hodíme.
Kdybych měl milion, miliony dolarů… Dělal bych s tebou, co bych chtěl.
Já vím, Jordane. Vím, že chceš,
abych pořád dělala to, co mě baví,
ale já tyhle věci dělám sama poslední čtyři roky
a chci to prostě dělat s partnerem.
Nikdy jsem nechodila s otcem.
Všichni moji bývalí měli dost flexibilní rozvrh
a všichni moji kamarádi to mají stejně.
Pak nevím, proč sis mě vybrala.
Jordane, mě nedošlo, jak moc neflexibilní jsi.
Říkal jsem ti, že život se mnou a s Lucou bude vyžadovat kompromisy.
Říkal jsem ti to.
Není to snadné.
- Jo. - Jsem jen normální chlap…
Chci být dobrý táta a chci být dobrým živitelem.
Říkal jsem ti, že v tvojí pozici by chtěl být asi každý.
Nezapomínej, že máš pět let náskok.
Takže nevím.
Uvědomuju si, že za rok na tom můžeš být úplně jinak,
nebo za dva, tři roky.
Je snadné tě milovat.
A myslím, že jsem si na začátku říkala…
že se protiklady přitahují, ale…
Pořád si nejsem jistá.
A takhle bych se před svou svatbou cítit neměla.
Naší svatbou.
A znovu se omlouvám za…
Za co?
Že ti neprojevuju víc soucitu.
A větší pochopení a…
Že ti nedávám, co od snoubenky potřebuješ.
Jo, já jen… Nemůžu to udělat, Jordane.
Hrozně moc tě miluju, ale já…
Takhle to není správný.
A když už to vím,
nechtěla jsem jít k oltáři
a nechtěla nás tomu vystavovat.
Promiň, že jsem tě nemilovala a…
a nepřijala tě tak, jak jsi potřeboval.
Protože si to opravdu zasloužíš.
Děkuju, že jsi mi představil Lucu.
Vím, že to hrozně moc znamená.
A…
nejde tady jen o tebe.
No, já už k tomu asi nemám co říct, takže…
Zkusím dostat Lucu ze školy.
Omlouvám se.
Miluju tě, Jordane.
Podle mě nejsme rozdílní.
Podle mě byl rozdíl jen v životním stylu,
protože ona má dost peněz,
aby si užila zbytek života bez práce a já ne.
Kdybych měl dost peněz a nemusel bych pracovat,
tak bychom se podle mě vzali.
Lituješ něčeho?
Kéž bych ji nepředstavil svému synovi.
Myslím si, že mě nemiluje takového, jaký jsem, to mi k uzavření stačí.
V buňkách se mi líbilo, že je svobodný otec
a jak je nadšený.
Ale asi mi nedocházelo, jak to bude náročné
a že bych musela dělat hodně ústupků
ze svého současného života.
A možná nemám na to, abych byla nevlastní máma.
A upřímně se bojím toho,
jestli mám vůbec na to, abych byla máma.
Nevím, možná jsem moc…
moc ponořená do vlastního života.
V tomhle experimentu jsem chtěla najít lásku a partnera.
A Jordana budu vždycky milovat.
Ale není to můj partner.
Proboha.
Prostě musíš jít dál.
Jo.
Chápu, že ti ublížila.
Já vím.
Láska neznamená štěstí do konce života.
Láska je zážitkem, při kterém píšete svůj příběh.
Není definována jediným okamžikem, ani tímhle.
Je spojením všech chvil.
Těch se slovy „miluji tě…“
- Miluju tě. - Taky tě miluju.
- …zasnoubení… - Jsem snoubenka.
Ale především z milionu drobných chvilek, které zažíváme mezi těmi velkými.
Věděl jsi, do čeho jdeš!
Máš průšvih.
- Vážně? - Jo.
Prosím, nemluv na mě. Nemluv na mě.
Moje láska k tobě je opravdová.
Mám průšvih.
Společné vyřizování pochůzek.
Na zdraví!
Trávení času s přáteli, večeře v restauraci, poflakování se doma,
nebo když prostě vedle sebe usnete.
Tyto každodenní chvíle se spojují do společného zážitku.
To je můj chlap!
Vašeho příběhu.
Překlad titulků: Zuzana Matějková