Vad är det frågan om? Vad gör ni? Sluta!
Jag sa åt er att sluta! - Hjälp mig att sära på dem, Manu!
"Sluta! Sluta, säger jag."
Sluta! Sluta! Jag säger åt er att sluta. Båda två!
Till isoleringen! - Ni andra: till era klassrum!
Plocka upp det där. Jag vill inte se nåt.
Kom, Manuel.
"INVASION PÅ MARS" RAY BRADBURY
Kom.
Förbered jacuzzin till när vi kommer ut.
Du, Paul. Paul...
Har kärringen sagt hur länge vi ska vara här?
Nej.
Det gör inget. Vi gör det ändå.
"Vi gör det ändå."
"Internatet Las Cumbres."
Kom igen, ta i.
Med entusiasm!
Ställ dig i ledet, Amaia.
Jättebra jobbat. Iväg och duscha.
Det stämmer att vi tar emot elever som andra skolor säger nej till.
Det är skolans signum.
Vårt mål är att de trots sina problem...
...ska kunna avsluta högstadiet och gymnasiet, att de får en framtid.
-Jag gillar utmaningar. -Välkommen till internatet Las Cumbres.
"Vi vill påminna om att femminuters- duschen är obligatorisk efter idrotten.
Den personliga hygienen är ett tecken på respekt mot sig själv och mot andra."
-Vill nån ha? -Jag. Ge mig ett.
-Jag tar ett också. -Ett här. Ett annat dit.
-Och jag. -Fattas bara.
-Jag är skyldig dig ett par. -Nån gång ska jag ta betalt.
Okej.
Och du som är så oskuldsfull? Får du skäll av pappa om du röker?
-Var bor eleverna? -I byggnadens andra flygel.
MÄNNISKAN FÖDS FRI, MED ANSVAR OCH UTAN SVEPSKÄL
Ni lär nog få vakta några kvällar.
Ha klart för er att ni är här inne för att ingen vill ha er där ute.
Sanningen är att samhället och era familjer har tappat tron på er.
"Tror ni att de saknar er mycket?
Nej, inte alls.
Vems är felet? De andras?"
Hej, señora Virginia.
"Bonsoir", Adèle. Sätt dig.
"God kväll. Det är svårt att greppa att det ni berättar..."
Är inte Alba här?
Celia! Fransklärarinnan är här! Säg åt flickan!
"Det är vad som står i tillägnan. 'Till Carol.' Det är er dotter, eller hur?"
"Ja."
Är hon inte här? Hon är alltid så tankspridd.
"Det var en moralisk skyldighet..."
Byskolan har ingen pli.
-Det är ingen fara. Jag väntar. -Okej. - Alba!
"Turligt nog så brann internatet ner och är borta för alltid."
"Boken är en anmälan, men också en hyllning till alla som inte överlevde."
"Era vänner från internatet..."
-Kan jag låna toan? -"Oui, madame."
Vad vackert allt låter på franska. Eller hur?
"Börja om och vända blad."
"Det är normalt.
Det vi upplevde där var väldigt svårt..."
"Det vi upplevde var väldigt svårt.
Vi var unga och det var ett grymt sätt att förlora oskulden."
"Men om man glömmer förnekar man att det har hänt."
-Här är hon. -Det är fel dag. Idag är det tisdag.
Är det tisdag idag? Förlåt. Jag tog fel. Förlåt.
Okej. Jag går. Glöm inte att göra läxan, Alba. Vi ses.
Hej då. - Mormor.
"Vårt mål med boken är att ingen ska behöva gå igenom det vi fick uppleva."
"Inget som det vi gick igenom på internatet Laguna Negra."
"Adèle Uribe. Gå till rektorns rum. Adèle Uribe."
Det är din farbror.
Farbror? Hur är det?
Har det hänt nåt?
Ska du gifta dig? Är det sant? Vilken god nyhet.
Jo, det är bra med oss.
Det går bra.
Bra.
Paul?
Ja, det är bra med honom också.
Tack, farbror, tack.
Ja.
Du blir väldigt nervös.
Var försiktig.
Hur kommer det sig att du hamnat så långt bort från allt?
-Den här platsen har väl sin charm? -Det beror på hur man ser på den.
Har du inte hört de fasansfulla legender som berättas om den här skogen?
Fasansfulla?
Där ser man... Du har räddat min sömnlöshet.
När jag inte undervisar skriver jag min avhandling om traktens alkemister.
SVART MAGI
Det sägs att de var ytterst intelligenta och väldigt farliga.
Nazisten. Nazisten kommer.
Det är dags. Fullständig tystnad.
-God natt. -God natt!
"Så rymdskeppet landar på Mars.
Eftersom de inte vet vad som väntar skickar de iväg en spaningspatrull."
Och?
Efter flera timmars vandring kommer de fram till en by.
Det mest otroliga är att invånarna
är deras döda släktingar från jorden.
Om jag nån dag åker till Mars och stöter på min familj där så tar jag livet av mig.
Kärringen har glömt oss.
Dig var jag sugen på. Mobilen.
-God morgon. -God morgon!
Var är Paul Uribe och Manuel Villar?
De sitter i isolering sen igår.
Sätt er.
Vi ska koncentrera oss på översättningen av Gallerkrigen...
-...berättat av Julius Caesar. -Paz?
Vad gör du, Paz?
En piercing.
Passar den?
Gör inte om det.
Översätt sidorna 14 och 25. Ni har tio minuter på er.
Kom ut.
Du har ingen rätt att häva mitt straff, Elías.
De var inlåsta hela natten, Mara.
Och en elev kom i morse med rakat huvud.
Hon hade löss. Hon ville inte smitta de andra.
-Jag tvivlar på det. -Man måste lita på kollegorna, Elías.
Eleverna är struliga, de gör oväntade saker ibland.
Det rättfärdigar inte en omänsklig behandling.
-Ingen pedagogik stöder det. -Du misstar dig.
Vi ser att disciplinen lönar sig.
Jag vet att de behöver gränser, men också lite förståelse.
Vi kommer få ut den exakta motsatsen av det vi eftersträvar.
Ungdomar fyllda med hat och agg. Som saknar gränser.
Du tycks inte förstå ansvaret som vi har här, Elías.
Huvudparten av våra elever är dysfunktionella.
Vi har en flicka som sköt sin styvpappa med ett gevär.
En annan körde in bilar i butiker för att råna dem, några har gått på avgiftning.
Om de inte varit här hade de hamnat i fängelset eller än värre, på kyrkogården.
-Just det. -Det här är inte din församling.
Vi behöver varken dina predikningar eller din välsignelse.
I det här laget kan vi bara ha dem som gör saker på mitt sätt.
Så du är ute.
Jag beklagar verkligen. Du ska veta att jag håller med om allt du sa där inne.
Vad hjälper det mig att du säger det på tu man hand?
Inte alls. Tack för inget.
Jag förtjänar mitt straff och lovar att inte bryta mot reglerna igen.
Tack till inrättningen som rättar oss och visar oss vägen.
Fan vad du skräms.
Vet du vad jag ska göra så fort vi kommer ut?
Vadå?
Vad snuskig du är.
Vet du vad? Om mindre än 15 timmar är vi på stranden och äter stekt fisk.
-Och dricker öl. -Hoppar i vågorna.
Och vilt hånglande.
Om vi går på bröllopet kan vi övertala honom att låta oss stanna hemma.
Paul... Han bjuder oss säkert.
Som när han skulle ta med oss till Grekland?
Eller när vi skulle till Landes under påsken?
Han låter dig alltid hoppas, Adèle. Det är lögn och det vet du.
Manu.
-Läget? Har vi allt? -Ja.
-Tack. -Varsågod.
Bussbiljetter och...
Hur mycket är det?
-Det blir stranden eller fängelset. -Vi är redan i fängelset.
Och ditt?
-Vi saknar köttet. -Jag tar det från kvällsmaten.
Din lektion börjar nu och de letar efter dig.
Okej.
-Vad taskiga ni är. -Din syster är så ängslig.
Musiken är en kombination mellan ljud...
...och tystnad. Kan nån följa min rytm?
Märk hur den skapar en omedelbar koppling mellan oss.
Den kan till och med ändra hjärtslagen.
Den orsakar kemiska reaktioner i vår hjärna
som gör att den etsar sig fast.
Håller du inte med?
Jag antar det.
Musiken färdas genom tiden och skapar känslomässiga kopplingar till andra tider
och andra platser.
Beskriv ert bästa och värsta minne. Koppla dem till musik. Vad ni vill.
Kommer du inte på nåt?
Vart ska du? Du får inte lämna klassrummet.
Hon får göra vad hon vill. Har de inte berättat det?
Där är du ju.
Jag brukade också komma hit för att röka och få lite frisk luft.
Och inte alltid under mina bästa stunder.
Broder.
Vad är det?
Jag har väntat i månader på svar från Vatikanen, fader.
Jag börjar tro att ni inte har skickat mina brev.
Inget håller mig kvar här, fader.
Jag vill åka.
Jag har hört det senaste från internatet. Du vill åka, ja.
Men i triumf.
Låt oss säga att jag fortfarande har samvete. Vissa saker äcklar mig.
Jag förstår. Jag undrar...
...hur det ska gå för eleverna
när ingen av lärarna för deras talan?
Jag har gjort allt jag kunnat. Allt.
-Jag vet inte vad mer jag kan göra. -Jag är fortfarande rektor emeritus.
Jag kan tvinga rektorn att återanställa dig.
Elías, du är den enda läraren vi har.
Det är viktigt för den här församlingen.
-Väldigt viktigt. -Jag kan inte vara kvar i brödraskapet.
Det är mänskligt att tvivla. Kristus tvivlade.
Ingen munk har undsluppit dem.
Jag har inte tvivel, fader. Jag har övertygelser.
Elías. Jag rekommenderar dig ödmjukhet.
Det som skedde var inte ditt fel.
Det var Guds beslut. Alltihop.
Alltihop vilar i Hans händer.
Jag förstår inte den Gud du talar om.
För att hata Honom så mycket måste man tro på Honom.
Ge det en chans.
Slösa inte bort ditt prästämbete.
Om du inte vill göra det för egen del eller för församlingen...
...så gör det för dina elever.
Jag vet att de är betydelsefulla för dig.
Elías.
JAG ÄR PÅ PLATS PÅ INTERNATET LAS CUMBRES.
JAG HAR SETT HENNE, HON ÄR JÄTTEFIN.
Vart ska du?
Och ryggsäcken?
Tänkte du inte säga nåt?
Eller ta med mig?
Du hade aldrig följt med och det vet du.
Vilken brud!
Jag kan knappt tro det. Vi ska fly från det här jävla helvetet.
-Okej, Manu. Köttet. -Paul.
Perfekt.
Lugnande, stålarna och biljetterna.
Överdriv inte. Vi vill inte döda hunden, bara söva honom.
-Kom igen, sätt fart. -Ge mig ett ögonblick.
-Hitåt. -Öppnar du, Paul?
Ja.
De där två.
Strålande arbete.
Många sömnlösa nätter.
Försiktigt, försiktigt.
-Köttet. Fan, också! -För helvete, Manu.
Du! Ducka!
Kom, Caimán! Kom, Caimán!
Kom så får du mat. Foder som är mer smaskigt än en död fågel.
Så där, Caimán. Jättebra, Caimán.
Vi kan inte göra det utan köttet.
-Nej, nej... -Var tyst!
-Så där går det inte. Vi måste tillbaka. -Tyst. Det är inte långt till skåpbilen.
Om vi skyndar oss innan hunden ätit klart...
Vad säger du? Det är en mördarhund. Han kommer att slita oss i stycken.
-Vi hinner. Vi måste hoppa nu. -Kom.
-Nej, Paul. Snälla, snälla. -Vi måste försöka. Kom.
Nej, Paul. Den kommer att bita oss. Jag vågar inte. Jag går inte.
-Gå ni. -Vi gör det tillsammans, Paul.
Jag älskar dig, grabben.
Drick många öl för mig. För oss.
-Allvarligt? -Sätt fart. Skynda dig.
Kom.
På tre. Ett, två och tre.
Snabbt.
-Låt mig. -Okej. Krossa den.
Upp med er! Snabbt!
Sätt fart!
Bra, snyggt. Skynda dig.
Stäng, Manu! Snälla, skynda dig.
-Gå till sängen, Adèle. -Va? Nej, Paul, gå med mig.
Gå! Byt om och göm ryggsäcken. Om nån undrar var du på toa. Snabbt!
Nån har snott 500 euro från mitt rum,
så vi ska söka igenom allt. Genast.
Vad i...
-Vad betyder det här? -Här saknas en till.
-Kom igen. Snabbare... -Vänta. Hur var det nu?
Det är två kablar!
Inés?
Såg du när de gick?
-Vad har du sett? -Inget, señora... Jag sov.
Caimán! Caimán!
Mara! Två grabbar saknas i en av sovsalarna.
Kom igen!
-Helvete! -Jävla skit.
-Gick det bra? -Tyst!
-Kom igen, kom igen! -Ut med er!
-Vad gör ni? Du! -Spring, spring!
Backa!
-Vi är ute, för helvete! -Jag tror det inte. Jag tror det inte.
Där fick ni, era jävlar!
-Fan, de kommer efter. Snabba dig! -Manu!
-Mår du bra? -Aldrig mått bättre. Kom nu.
Fan! Den här är paj. Vi får springa.
"Kom igen, leta rätt på dem."
Spring då.
Vi måste bara uppför Cerro Negro och sen ta oss ner till andra sidan.
Bussen går om fem timmar, Manu.
"Kom igen, de kan inte ha kommit långt."
Försiktigt, Manu.
"Kom igen."
Okej, den här vägen.
"De gömmer sig bland träden."
De kan inte ha kommit långt. Ni två går ditåt. Du kan titta där.
De är där.
De måste ha gått hitåt.
Fan, fan, fan.
Vad är det där?
Kom nu.
"Festen är över, gå och lägg er."
Vad är det?
Jag tror att det var nåt där.
Kom.
Manu! Manu! Manu!
Manu! Nej! Manu!