"Vi minder eleverne om, at morgengymnastik er obligatorisk."
Her fortsætter livet, selv hvis en atombombe springer.
"Efter badet bedes dagspersonalet gå til køkkenet for at klargøre madvarerne."
-Hvad brænder du af? -Ingenting. Lad mig komme ud.
-Niks. -Hvor vidste du det med Alba fra?
-Lad mig være. Jeg vidste intet. -Du ved intet, men du tegner det.
Lad os se, om vi kan genopfriske dit minde.
Alba skulle anmelde Manus forsvinden. De har slået hende ihjel!
Sidder den fast?
-Alt er så mystisk. Forklar. -"Er der nogen derinde?"
-Skru op for varmen. -Jeg slipper dig, når du taler.
-"Hvad har I gang i? Åbn!" -Det er nok.
"Personlig hygiejne viser, at man har respekt for sig selv og andre."
"Jeg tisser i bukserne!"
Hvad har I gang i? Du er i det forkerte omklædningsrum.
Hvad satser du?
-Hvad er der sket? -Du godeste, hvad er der sket?
Hvad sker der her? Kom nu! Pas jer selv.
-Hvad har de gjort? Er du okay? -Tak.
Døden vil altid være uretfærdig og ubegribelig.
Især når den er voldsom.
Når det handler om en pige.
Selvom skoleledelsen har besluttet, at undervisningen skal fortsætte...
...så tænker vi alle på lille Alba.
Så det er normalt at blive trist, vred
eller skræmt.
Men I skal vide, at myndighederne gør alt for at finde ud af, hvad der skete.
"Las Cumbres-kostskolen."
Du kom godt overens med Alba, ikke?
En lille smule. Jeg underviste hende i fransk.
Ved du, om hun var uvenner med nogen?
-Nej, alle syntes om Alba. -Okay.
Nævnte hun, om der var nogen eller noget, hun var bange for?
Tænk, Adèle, vi har god tid. Okay?
Nævnte hun virkelig intet?
-Hvorfor gik hun ud i skoven i aftes? -Det ved jeg ikke.
Adéle, Alba løj for at komme ud, og jeg tror, du ved, hvad hun skulle.
Alba gjorde ting, hendes mor ikke kendte til.
Hvad mener du?
Hun smuglede ting ind på kostskolen.
Hun købte det i byen efter skole, når nogen bestilte det.
Øjeblik... Bestilte eleverne på kostskolen ting?
Hvilke ting?
Tobak, kondomer... Måske en mobil.
Paul Uribe.
Inés Mendoza.
I skal ringe til min far.
Paz Espinosa.
Her.
Kom.
Det her er Amaia Torres.
En elev er forsvundet, og der er ingen, der gør noget.
-Den sædvanlige historie. -Han hedder Manuel Villar.
-Han kan være i fare. -Rektoren har allerede anmeldt det.
Jeg har talt med familien, og Manuel har givet lyd fra sig. Han har det vist godt.
-Det er umuligt. -Hvad mener du?
Nu er det nok, Torres.
I fik vel billedet af postkortet, som forældrene modtog?
HAR DET GODT. JEG ER ET STED, HVOR JEG
ENDELIG KAN JEG VÆRE LYKKELIG. LED IKKE EFTER MIG. PAS PÅ JER SELV.
Jeg vil ikke høre dig tale om dette igen.
Manuel Villar er lige fyldt 18.
Han vil ikke findes, så vi kan ikke gøre mere.
De efterforsker mordet på en pige,
så lad venligst være med at lave en scene.
Lucía Ballester.
Er du okay?
Jeg blev vildt glad, da du ringede.
Jeg aflyste faktisk den rejse, jeg havde booket.
Jeg ville tilbringe tid med dig.
Skat, du skal forsøge at glemme det, der er sket.
Politiet skal nok finde gerningsmanden.
Hvad er der?
Jeg vidste, der ville ske noget frygteligt.
Det her skyldes din ulykke.
Din hjerne forsøger at huske, men bliver frustreret, når den ikke kan.
Det er bare forvirrende billeder, ikke andet.
Nu tager vi hjem, så du kan hvile dig. Det har du brug for.
"Man kan kun narre døden ved at blive husket."
Mozart er udødelig takket være sine værker,
men også takket være det "Requiem", vi hører her,
som han ganske vist aldrig gjorde færdig. Ved I hvorfor?
Han skrev det på sit dødsleje.
Han vidste, at den sande og grusomste død er glemslen.
"Så du, da han tog ham? Han kunne ikke enes med forældrene."
HAN GJORDE DET VEL, SÅ HAN KUNNE FÅ FRED
Det var hans håndskrift, Paul. Jeg kan genkende den.
Han stak af og efterlod os her. Han er ude, og vi er inde.
ET ÅR TIDLIGERE
Velkommen til Las Cumbres-kostskolen, Manuel Villar.
Jeg er her ikke længe.
Manuel.
Her er din uniform.
Ligner jeg en, der vil gå med det lort?
Hvem ved, hvor jeg skal sidde? Jeg er den nye.
-Godmorgen. -Godmorgen.
-Señor Villar, ikke sandt? -Du må gerne sige du til mig.
Her på kostskolen siger vi ikke du til hinanden.
Eleverne skal have uniform på, og de rejser sig, når læreren kommer ind.
Hør...
Jeg har knap nok været her i en time,
og I er allerede efter mig.
Og du kan sutte min pik.
Av, hold op! Det er nok!
Skiderik! Svin!
Av, av! Hold op, din skiderik!
-Hvad skal du? -Jeg skrider, selvfølgelig.
-Det er ikke så let. -Måske ikke for dig.
-"Av, av!" -"Hvad skal du? Stå stille."
-"Slip mig, dit svin!" -"Stå stille, sagde jeg."
-"Slip mig, sagde jeg." -Det er sgu umuligt at sove her.
"Slip mig, for helvede!"
STILHEDEN OG EFTERTANKEN FÅR OS TIL AT VOKSE SOM MENNESKER
"Jeg fortjener min straf og lover, at jeg ikke..."
Forbandede svin!
Hallo, din idiot! Du spærrer for lyset.
Hvad laver du, bogorm? Er du ikke bange for at blive straffet?
Slet ikke. De har rigeligt at se til med dig.
Du synes vel, du er så smart, siden du læser romaner hele dagen.
Hvis jeg var smart, var jeg ikke her sammen med dig.
Lidt dum er jeg vist. Den forrige kostskole var luksus i forhold til denne.
-Men jeg sørgede for, jeg blev smidt ud. -Man kommer ikke herfra.
De bliver aldrig trætte af ballade.
Hvad med dig? Hvad har du gjort, siden du er havnet her?
-Jeg åbnede et bur fyldt med aber. -Hvad siger du?
I en zoologisk have eller hvad?
Min onkel eksperimenterede med dem.
Og nu er du spærret inde som en abe.
Jeg hedder Manuel.
Hvad hedder du? Har du et navn, eller?
Paul.
Hvad skal jeg gøre for at overleve i det her forbandede fængsel?
Man kan flygte herfra, hvis man har en god plan.
-Den må ikke være idiotisk. -Klart.
Gennem tiden har jeg fundet nogle kneb, så jeg kan holde skidtet ud.
Hvem vil præsentere sin opgave?
Paul.
MANGE ØRNE GEMMER SIG OMKRING
Perfekt. Du skuffer aldrig, Paul Uribe.
MØGSO
Manuel Villar. Syntes du, det var morsomt?
Lad os se din opgave, så vi alle kan grine.
LUDER
Du skuffer heller aldrig, hvad angår ballade.
Gå stille og roligt ud.
Din lillesøster og du og jeg flygter,
men jeg skal først have overtalt hende der til at tage med os.
Skal det lige være hende?
"Jeg tager med."
-Er hun tankelæser? -Hun kan mundaflæse.
Manu var grum, men han er ikke her.
Bær nu ikke nag, og vær glad på hans vegne.
-Det her sted fik kål på ham. -Det gælder os alle.
Jeg tog fejl. Personen med masken ville bare hjælpe ham.
Man glemmer vel alt, når man slipper ud herfra.
-Du havde gjort det samme. -Overhovedet ikke.
-Jo. -Jeg var ikke stukket af uden ham.
Amaia. Amaia, kom. Skynd dig.
Skynd dig, kom. Se.
-Kører de? -De kører.
-Undskyld. Jeg ville ikke skræmme dig. -Det går nok.
Er det, hvad vi har konfiskeret?
Albas kommercielle sans var utrolig.
Den stakkel.
Tror du, det her havde noget at gøre med mordet på hende?
Det ved jeg ikke.
Staklen blev efterladt der, så vi skulle se hende.
Det var en rituel forbrydelse. Øjnene var væk, og der var et bind om det...
-Det virker iscenesat. -Præcis. En advarsel.
En advarsel til hvem? Hvorfor?
-Godaften. -Godaften.
Godaften.
Hvis det er okay, så tager jeg til mødet i byen.
-Jeg vil høre, hvad politiet har at sige. -Du kan fortælle det senere.
Tak.
Må hun hvile i fred.
Jeg lovede, at jeg ville se til Celia.
Hun er sønderknust.
Skal jeg gå med?
-Hvad laver I? Hænderne over dynen! -Op med jer, bavianer!
-Kom så! -Drømmer jeg?
-Eller er her masser af tøser? -Der er ingen lærere på skolen!
Det er umuligt. Hvad mener du?
Ansias, tog de pillerne, som du huggede fra sygeplejersken?
-Skønt... -Smuksak!
Hvad de gang i? Vil de feste nu?
Det føles forkert. En pige er lige død.
Derfor skal vi feste. Man blinker, og næste dag er man død.
Og vi? Vi rådner op her, for helvede.
Jeg synes, vi skal udnytte muligheden. For Albas skyld.
Kom så, venner! Jeg ved, hvor vi kan...
Der er ingen lærere i dag!
Jeg blev aldrig inviteret til pyjamasfesterne af de idioter.
Idioter.
Hvordan står det til, tjenere?
Jeg får kuldegysninger hernede. Det er, som om de døde kigger på os.
Hvad er det, du siger, tosse?
-Kan du ikke sove? -Jeg hørte skridt.
Som om der var nogen i huset.
Som da du var lille.
Du gik i panik, når det var uvejr.
Du løb ud af dit værelse og ind i vores
og lagde dig mellem os.
Og I fortalte eventyr, indtil jeg faldt i søvn.
Jeg vil gerne se på billeder fra før ulykken.
Måske kan jeg så huske mor.
Jeg ved ikke, om jeg er klar til at se dem endnu.
-Men jeg vil gerne... -Undskyld.
Jeg vil ikke tilbage til kostskolen.
-Hvorfor må jeg ikke være her? -Så er du alene hele dagen.
-Du ved, at jeg næsten aldrig er hjemme. -Det generer mig ikke at være alene.
Jeg foretrækker at være alene.
Alle læger er enige. Du skal færdes med folk på din alder.
Det er for dit eget bedste.
-Okay. Jeg tager afsted i morgen tidlig. -Inés...
Inesita.
Alt, jeg gør, gør jeg for dit eget bedste. Jeg gør det, fordi jeg elsker dig.
Gør du?
Jeg ved ikke, om jeg elsker dig.
Jeg ved ikke, om jeg er ked af mors død, for jeg husker intet.
Godnat, far.
Jeg har aldrig haft sex i offentligheden.
Jeg har aldrig sniffet lim.
Hold op...
Jeg har aldrig hygget mig med nogen i mine forældres seng.
Okay, lad mig se. Jeg har aldrig kærtegnet mig selv, mens mine forældre...
-Jeg har aldrig hygget... -Det er en god sang!
Jeg har aldrig hygget mig med en dreng.
Jeg har aldrig hygget mig med to drenge samtidig.
Hej?
Amaia?
Hvad laver du her?
Er du ikke lidt trist?
Det eneste, der mangler, er din bog.
Ved du, hvad jeg fejrer?
-Manus fødselsdag? -Vi skulle have været på stranden i dag.
-Husker du det? -Naturligvis.
Jeg håber, han bliver brændt af en brandmand.
Ups.
"Inés!"
-Rejs dig, og følg med mig. -Hvorfor?
Jeg hørte en lyd. Det er sikkert intet, men kom med for en sikkerheds skyld.
-Bare rolig. -Hvad sker der, far?
Der sker ikke noget. Tag det rolig. Gå derind.
Hvad er det?
Intet. Jeg syntes, jeg så noget, men det var bare uvejret.
-Er du sikker? -Der sker ikke noget, skat. Det er væk.
Moder Jord virker rasende.
De har myrdet en pige, så det er berettiget.
Det er ikke, fordi jeg kender mange munke, men jeg synes, du er noget særligt.
-Hvorfor det? -Du ryger og drikker.
-Og du har bukser på under ordensdragten. -Hvad skal jeg ellers have på?
Nej, jeg ved, hvad det er. Det du sagde til de unge i morges.
Ikke et ord om himlen eller om Gud.
Og så har du røget fire cigaretter.
Du vil ikke hjem til Celia.
Kom.
Det er frygteligt, at de gik til spilde.
Jeg ville give dem til Celia som en lille trøst.
Elvira...
Sandheden er, at jeg ikke vil derhen.
Jeg har ingen trøst at give til den stakkels kvinde, og jeg vil ikke lyve.
Hej.
Hallo?
Hvorfor render der folk rundt på gangene?
-Drik en tår. -Jeg har ikke lyst.
Kom nu, Paul, drik en tår.
Jeg vil danse.
Vil du danse med mig?
Kom, dans med mig.
-Hvad laver du her, Adèle? -Der var ingen, da jeg vågnede.
Lærerne er vågnet og er på vej herhen. Kom afsted.
-"Hvad foregår der dernede?" -Lærerne! Løb!
Jeg har ikke lyst til at komme i isolation.
Her kan de ikke finde os. Adèle.
Gå derind. Løb!
Mara vil ikke vise nåde. Jeg får sparket.
Jeg er for blød. De har virkelig luret mig.
Undskyld, Elvira. Det er min fejl.
Seriøst?
Kom ud.
Undskyld. Det er ikke, som det ser ud.
-Undskyld... -Vi legede "Jeg har aldrig..." og...
Kom ud herfra, nu! Gå op i jeres senge!
-Gør det ondt? -Lidt.
Hvad er "Jeg har aldrig..."?
Det er en leg.
For eksempel: Jeg har aldrig kysset en dominikanermunk.
Hvad med en franciskanermunk?
Jeg har aldrig kysset en kvinde.
Det er da løgn?
-Vi bliver straffet. -"Hvor er de?"
-Stille, Adèle. -"De er ikke her!"
-Pis... Okay, her. -"Hvor er I? Kom frem nu."
-"Snotunger. I kan vente jer." -"Kom ud."
-"Hvor tror du, du skal hen?" -Jeg skal kaste op.
-Det gør du ikke. -"Der er nogen der. Jeg kan se lys."
"Ud med jer. Omgående!"
Det er som et mareridt for en person, der boede her i 1500-tallet.
-Det var sådan, de tog Manuel. -Hvis vi går nu, slipper vi væk.
-Vent. -Vi må afsted, kom nu.
Nu er jeg glad for, at det lykkedes Manuel at flygte...
...at han har det godt og har fundet et sted, hvor han er lykkelig.
-Det var det, han skrev. -Kan vi ikke godt gå nu?
Vær stille, Adèle. Kan du huske, hvad der stod?
Det sidder fast herinde.
Og?
Der stod: "Har det godt. Jeg er et sted, hvor jeg endelig kan være lykkelig."
-Det er kikset og fjollet. -Stod der mere?
Ja. "Led ikke efter mig" og "Pas på jer selv".
Kan der have stået: "Endelig har jeg fundet"?
Det ved jeg ikke. Måske.
Har det godt. Jeg er et sted, hvor jeg
Endelig kan være lykkelig. Led ikke efter mig. Pas på jer selv.
HJELP.
Du godeste.
Jeg vidste, at Manu ikke bare ville stikke af.
"Jeg har fundet dem. De er her."