"Muistutamme oppilaita, että aamuvoimistelu on pakollinen."
Elämä täällä jatkuu vaikka atomipommi räjähtäisi.
"Suihkun jälkeen päivävuoro järjestää keittiössä ruokatavarat."
- Mitä sinä poltit? - En mitään. Antakaa minun mennä.
- Pysähdy. - Miten tiesit Albasta?
- Antakaa mun olla. En tiennyt mitään. - Et tiedä mitään, mutta piirrät sen.
Katsotaan voimmeko virkistää muistiasi.
Alban piti ilmoittaa Manun katoamisesta, Hänet tapettiin!
Mikä on? Onko se juuttunut?
- Kaikki on niin pimeää. Selitä. - "Onko joku sisällä?"
- Käytä lämpimämpää vettä. - Päästän sinut kun alat puhua.
- "Mitä te teette? Avatkaa!" - Riittää jo.
"Henkilökohtainen hygienia merkitsee, että kunnioittaa itseään ja muita."
"Kusen alleni!"
Mitä te säädätte? Oot väärässä pukuhuoneessa.
Mitä veikkaat?
- Mitä on käynyt? - Jessus, mitä on sattunut?
Mitä ihmettä täällä tapahtuu? Menkää! Jatkakaa hommianne.
- Mitä he tekivät? Oletko kunnossa? - Kiitos.
Kuolema tuntuu aina käsittämättömältä ja epäoikeudenmukaiselta.
Etenkin väkivaltainen kuolema.
Kun kyseessä on nuori tyttö.
Vaikka koulun johto onkin päättänyt jatkaa opetusta...
...on pikku Alba silti ajatuksissamme.
On täysin normaalia tuntea itsensä surulliseksi, vihaiseksi-
-tai jopa pelokkaaksi.
Mutta tietäkää, että viranomaiset tekevät kaikkensa selvittääksen tämän.
"Las Cumbresin sisäoppilaitos"
Tulitko hyvin toimeen Alban kanssa?
Ihan hyvin. Opetin hänelle ranskaa.
Oliko hän kenenkään kanssa riidoissa?
- Ei, kaikki pitivät Albasta. - Selvä.
Kertoiko hän koskaan pelkäävänsä jotakuta, tai jotakin?
Mieti, Adéle, meillä on aikaa. Jooko?
Eikö hän todellakaan sanonut mitään?
- Miksi hän meni eilen illalla metsään? - En tiedä.
Adéle, Alba valehteli päästäkseen ulos ja luulen sinun tietävän miksi.
Alba teki asioita, joista hänen äitinsä ei tiennyt.
Mitä tarkoitat?
Hän salakuljetti tavaroita sisäoppilaitokseen.
Hän osti niitä kylästä aina kun joku tilasi niitä häneltä.
Hetkinen... Tilasivatko laitoksen oppilaat tavaraa?
Mitä tavaroita?
Tupakkaa, kondomeja... Joskus kännykänkin ehkä.
Paul Uribe.
Inés Mendoza.
Teidän pitää soittaa isälleni.
Paz Espinosa.
Tässä.
Tule.
Tässä on Amaia Torres.
Haluan ilmoittaa, että oppilas on kateissa, eikä kukaan tee mitään.
- Aina sama laulu. - Hänen nimensä on Manuel Villar...
- ...ja hän saattaa olla vaarassa. - Rehtori on jo ilmoittanut siitä.
Manuel on ollut yhteydessä perheeseensä. Hän kuuluu voivan ihan hyvin.
- Se on mahdotonta. - Miten niin?
Nyt saa riittää, Torres.
Saittehan te kuvan postikortista, jonka vanhemmat olivat saaneet?
ANTAKAA MINUN OLLA, OLEN PAIKASSA, JOSTA OLEN-
UNELMOINUT. ANTEEKSI.
En halua kuulla sinun puhuvan tästä enää koskaan.
Manuel Villar on juuri täyttänyt 18.
Hän ei halua tulla löydetyksi, emmekä voi tehdä asialle muuta.
He tutkivat pikkutytön murhaa-
-joten ole hyvä, äläkä aiheuta enää kohtauksia.
Lucía Ballester.
Onko kaikki hyvin?
Ilahduin soitostasi kovasti.
Peruutin jopa varaamani matkan.
Haluan viettää aikaa kanssasi.
Rakas, sinun pitää yrittää unohtaa se mitä tapahtui.
Näet kyllä että poliisi löytää syyllisen.
Mikä on?
Tiesin että jotain kamalaa tapahtuu.
Tämä johtuu onnettomuudestasi.
Mielesi yrittää muistaa, mutta turhautuu kun ei onnistu.
Näet vain sekavia kuvia, ei sen kummempaa.
Nyt menemme kotiin lepäämään. Juuri sitä sinä tarvitset.
"Ainoa tapa narrata kuolemaa on tulla muistetuksi."
Mozart on kuolematon musiikkinsa ansiosta-
-mutta myös nyt kuulemanne "Requiemin" ansiosta-
-jota hän ei tiettävästi koskaan saanut valmiiksi. Tiedättekö miksi?
Hän kirjoitti sitä kuolinvuoteellaan.
Hän tiesi, että todellisin ja julmin kuolema on unohdus.
"Näitkö miehen vievän hänet? Hän ei tullut toimeen vanhempiensa kanssa."
HÄN TEKI SEN ETTÄ HÄNET JÄTETTÄISIIN RAUHAAN.
Se oli hänen käsialaansa, Paul. Tunnistan sen.
Hän häipyi ja jätti meidät tänne. Hän on ulkona ja me sisällä.
VUOTTA AIEMMIN
Tervetuloa Las Cumbresin sisäoppilaitokseen, Manuel Villar.
Tämä ei kestä kauan.
Manuel.
Tässä on koulupukusi.
Näytänkö siltä että pukisin tuon?
Missä voin istua? Olen se uusi.
- Huomenta. - Huomenta.
- Herra Villar, eikö niin? - Relaa, voit sinutella jos haluat.
Tässä oppilaitoksessa emme sinuttele toisiamme.
Oppilaiden on pukeuduttava koulupukuun ja noustava seisomaan opettajan saapuessa.
Kuule...
Olen ollut tässä vitun laitoksessa vasta ehkä tunnin-
-ja nyt jo vittuillaan.
Sä voit imeä mun munaa.
Ai, lopeta, riittää.
Kusipää! Sika!
Sattuu! Lopeta jo, kusipää!
- Mitä teet? - Häivyn täältä, etkö näe?
- Se ei ole niin helppoa. - Ei varmaan sulle.
- "Ai, ai!" - "Mihin menet? Paikallasi!"
- "Päästä irti, senkin sika!" - "Käskin pysähtyä."
- "Sanoin, päästä irti." - Saatana, ei täällä voi nukkua.
"Päästä nyt jumalauta irti!"
HILJAISUUS JA MIETISKELY AUTTAA MEITÄ KASVAMAAN IHMISINÄ.
"Ansaitsen rangaistukseni ja lupaan olla rikkomatta..."
Saatanan siat!
Haloo, idiootti. Seisot valoni edessä.
Mitä puuhaat, lukutoukka? Etkö pelkää rangaistusta?
En yhtään, niillä on kädet täynnä sun kanssasi.
Taidat luulla olevasi jotenkin fiksu, kaiket päivät kirjojesi kanssa.
Jos olisin fiksu, en olisi täällä sun kanssasi.
Mä se tyhmä olen. Edellinen laitos oli luksusta tähän verrattuna.
- Pidin huolen että sain kenkää. - No täältä et pääse.
Ne ei koskaan kyllästy vittuilemaan.
Entä sä? Mitä teit joutuaksesi tänne?
- Avasin apinahäkin. - Mitä selität?
Eläintarhassa vai?
Ne olivat setäni koe-eläimiä.
Ja nyt sä olet se vangittu apina.
Mä olen Manuel.
Entä sä? Puuttuuko sulta nimi?
Paul.
Mitä mun pitää tehdä että selviydyn tässä saatanan vankilassa?
Täältä pitää päästä karkuun, mutta siihen tarvitaan hyvä suunnitelma.
- Ei niinkuin idiootti. - Just.
Mutta ajan myös olen oppinut pikku niksejä joilla selvitä kaikesta paskasta.
Kuka haluaa esitellä tehtävän?
Paul.
NOSTA PURJEET ALUKSEN RAIKKAAN TUULET TUOVAT UUTEEN PAIKKAAN
Hienoa. Sinuun ei tarvitse pettyä, Paul Uribe.
NARTTU
Manuel Villar. Oliko se sinusta hauskaa?
Katsotaanpas sinun tuotostasi, niin voimme kaikki nauraa.
LUTKA
Sinäkään et koskaan petä, mutta päinvastaisesta syystä.
Älkää juosko ulos.
Me häivytään, pikkusiskosi, sä ja mä,
mutta ensin mun pitää ylipuhua tuo tulemaan meidän mukaan.
Onko sen pakko olla juuri tuo?
"Mukana."
- Lukeeko se ajatuksia vai? - Se lukee huulilta.
Manu oli julma mutta hän ei ole täällä.
Älä ole niin apea, ole iloinen hänen puolestaan.
- Tämä paikka oli tappaa hänet. - Niin kuin meidät kaikki.
Ehkä käsitin väärin ja se maskityyppi halusikin auttaa häntä.
Kun täältä pääsee pois, unohtaa kaiken.
- Olisit tehnyt samoin. - En taatusti.
- Kylläpäs. - En olisi häipynyt ilman häntä.
Amaia. Amaia, Amaia, Amaia, tule. Äkkiä.
Äkkiä nyt, tule. Katso.
- Lähteekö ne? - Ne lähtee.
- Anteeksi. En halunnut säikyttää. - Ei se mitään.
Nämäkö me takavarikoimme?
Alballa oli melkoiset bisnesvaistot.
Tyttöparka, miten hirveää.
Luuletko että tällä oli jotain tekemistä hänen murhansa kanssa?
Vaikea sanoa, en usko.
Poloinen jätettiin siihen meidän nähtäväksemme.
Se oli rituaalimurha. Puhkotut silmät, side silmillä...
- Ikään kuin se olisi lavastettu. - Nimenomaan. Varoitukseksi.
Varoitukseksi kenelle? Miksi?
- Iltaa. - Iltaa.
Iltaa.
Jos sopii, niin lähden kylälle kokoukseen.
- Haluan kuulla mitä poliisi kertoo. - Kerro sitten meillekin.
Kiitos.
Rauha hänen sielulleen.
Lupasin käydä katsomassa Celiaa.
Hän on järkyttynyt.
Haluatko että tulen mukaan?
- Mitä runkkarit? - Hypätkää pystyyn, jätkät!
- Hopi hopi! - Onks tää unta...
- ...vai onko makuusali täynnä muijia? - Koulussa ei ole yhtään maikkaa!
Se on mahdotonta. Miten niin?
Ansias, ottiko ne sulta Concerta-lääkkeet jotka pöllit terkkarilta?
- Nättii... - Siistiä!
Mitä ne tekee? Aikooko ne juhlia nyt?
Tämä tuntuu väärältä. Lapsi on kuollut ihan äsken.
Siksi juuri, sitä voi kuolla seuraavassa silmänräpäyksessä.
Entä me? Täällä me vaan mädännytään, helvetti soikoon.
Ajattelin että tartutaan tilaisuuteen. Alban vuoksi.
Mennään, jengi! Tiedän missä voidaan...
Vapaapäivä opettajista!
Mua ei koskaan kutsuttu pyjamabileisiin, ne paskiaiset.
Suksikoot vittuun.
Miten menee, tarjoilija?
Minua puistattaa. Tuntuu että kuolleet katselee meitä.
Mitä sä selität, sekopää?
- Etkö saa unta? - Kuulin askelia.
Kuin talossa olisi joku muu.
Ihan kuin silloin kun olit pieni.
Menit paniikkiin kun oli myrskysää.
Juoksit ulos huoneestasi ja tulit meidän huoneeseemme-
-ja kävit nukkumaan meidän väliimme.
Ja te kerroitte satuja kunnes nukahdin.
Haluaisin katsella kuvia ajalta ennen onnettomuutta.
Jos voisin muistaa äidin.
En tiedä olenko minäkään valmis katsomaan niitä.
- Mutta minun tarvitsee muistaa... - Olen pahoillani.
En halua mennä takaisin laitokseen.
- Miksi en saa jäädä tänne? - Olisit yksin kaiken päivää.
- Tiedät että matkustan paljon. - Ei minua haittaa olla yksin.
Olen mieluummin yksin.
Lääkärit ovat yhtä mieltä, että sinun on oltava ikäistesi seurassa.
Se on parhaaksesi.
- Selvä. Menen heti aamulla. - Inés...
Pikku Inés.
Teen kaiken sinun parhaakseksi. Teen tämän siksi että rakastan sinua.
Teetkö?
En tiedä rakastanko sinua.
En tiedä surenko äidin kuolemaa koska en muista sitä.
Hyvää yötä, isä.
En ole koskaan tehnyt sitä julkisella paikalla.
En ole koskaan impannut liimaa.
Lopeta...
En ole koskaan sekoillut kenenkään kanssa mun vanhempien sängyssä.
Okei, mietitääs. En ole koskaan kosketellut itseäni vanhempien...
- En ole koskaan sekoillut... - Mahtava biisi!
En ole koskaan sekoillut kundin kanssa.
En ole koskaan sekoillut kahden kundin kanssa yhtäaikaa.
Huhuu?
Amaia.
Mitä sä täällä teet?
Sä taidat olla vähän tylsä.
Sua kaipaa vaan sun kirjasi.
Tiedätkö mitä juhlin?
- Manun syntymäpäivää? - Meidän piti olla tänään rannalla.
- Muistatko sitä? - No tottakai muistan.
Toivottavasti meduusat polttaa häntä.
Huppista.
"Inés!"
- Mene yläkertaan ja seuraa minua. - Mikä on?
Kuulin ääntä. Tuskin se on mitään, mutta tule varmuuden vuoksi.
- Älä hätäänny. - Mikä se on, isä?
Ei mitään hätää. Rauhassa. Mene sinne.
Mikä se on?
Ei mikään, luulin että näin jotain mutta se oli vain myrsky.
- Oletko varma? - Ei mitään hätää rakas, se on ohi.
Luontoäiti on paha suustaan.
Lapsi on murhattu, tuntuu perustellulta.
En väitä tuntevani monia munkkeja, mutta sinä vaikutat erikoiselta.
- Miten niin? - Poltat, ryyppäät...
- ...ja puet farkut munkinkaavun alle. - No mitä sitten pukisin?
Ei, tiedän mistä on kyse. Se mitä puhuit nuorille aamulla.
Et sanaakaan taivaasta, tai Jumalasta.
Ja olet polttanut neljä tupakkaa.
Et halua mennä Celian kotiin.
Tule.
Kurjaa että ne menivät pilalle.
Halusin lohduttaa Celiaa antamalla ne hänelle.
Elvira...
On totta, etten tahdo mennä sinne.
Minulla ei ole sille naisparalle toivon pisaraakaan, enkä halua valehdella.
Hei.
Huhuu?
Miksi käytävillä juoksentelee ihmisiä?
- Ota huikka. - En halua.
Älä nyt, Paul, ota huikka.
Menen tanssimaan.
Tanssitko mun kanssani?
Tule, tanssi mun kanssani.
- Adéle, mitä sä täällä teet? - Heräsin ja salissa ei ollut ketään.
Opettajat on hereillä ja tulossa tänne. Mennään.
- "Mitä täällä tapahtuu?" - Maikat! Juostaan!
Mua ei kiinnosta, saavat laittaa mut arestiin.
Tule, täältä ne ei löydä meitä, Adéle.
Sisään, sisään, juokse!
Jessus. Mara ei anna armoa. Saan potkut.
Olen niin pehmo. He huiputtivat minua.
Olen pahoillani Elvira, tämä on minun syytäni.
Oikeastiko?
Olkaa hyvät.
Anteeksi, tämä ei ole sitä miltä näyttää.
- Anteeksi. - Me pelattiin "En ole koskaan..."-peliä.
Ulos täältä! Nyt! Joka iikka omaan sänkyynsä!
- Sattuuko siihen? - Vähän.
Mikä ihmeen "En ole koskaan..."?
Se on peli.
Esimerkiksi, en ole koskaan suudellut dominikaanimunkkia.
Entä fransiskaanimunkkia?
En ole koskaan suudellut naista.
Lopeta.
- Meitä rankaistaan. - "Missä he ovat?"
- Hiljaa, Adéle. - "Heitä ei näy täällä!"
- Helvetti... okei, tänne.. - "Missä olette? Tulkaa heti esiin."
- "Kakarat. Odottakaa vain." - "Ulos sieltä."
- "Mihin luulet meneväsi?" - Oksennan kohta.
- Älä edes kuvittele. - "Tuolla on joku. Näen valoa."
"Kaikki ulos. Välittömästi."
Ihan kuin painajaisuni, jonkun joka asui täällä 1500-luvulla.
- Noin Manuel vietiin. - Jos menemme nyt, pääsemme pois.
- Odota. - Mennään, jooko.
Nyt olen iloinen että Manuel pääsi pakoon...
...että hänellä on kaikki hyvin ja hän on löytänyt onnellisen paikan.
- Niin hän kirjoitti. - Voidaanko nyt mennä?
Odota, hiljaa, Adéle. - Muistatko sanasta sanaan?
Ne on polttokirjoitettu tänne.
No?
Siinä luki: "Antakaa minun olla, olen löytänyt unelmieni paikan."
- Ihan naurettavaa. - Oliko muuta?
Joo. "Anteeksi."
Olisiko siinä voinut lukea: "paikassa, josta olen unelmoinut?"
En tiedä. Joo, ehkä.
Antakaa minun olla, olen Paikassa josta olen
Unelmoinut. Anteeksi.
APUA
Voi vittu.
Tiesin ettei Manu voisi vain häipyä noin.
"Löysin heidät. He ovat täällä."