Må jeg komme ind?
Inés? Inesita?
Hvor er du?
Inés.
-Hvad laver du her, Inés? -Far, hjælp mig, jeg beder dig.
Hjælp mig, far. Hjælp mig.
"Las Cumbres-kostskolen."
Sig, hvem der stod bag festen.
Så kan I tage et varmt bad.
Hvorfor beskytte den, der stod bag?
Sig, det var dig, Amaia.
Manu har brug for hjælp. Jeg skipper isolationen.
Vi må få stoppet dette nu.
Har du noget på hjerte, Paul?
Det var Amaia. Alle ved, at hun stod bag festen.
Hvorfor forbavser det mig ikke?
-Nej, det var Eric. -På ingen måde. Det var Enrique.
-Nej, det var Raquel. -Nej, det var Alex.
-Hold op! Det var Sara. -Så er det nok!
Vil I stå her i to timer mere?
Så får I to timer til.
Jeg sagde sandheden. De er løgnere, og de lyver.
"Forbandede stikker."
Stikkersvin.
"Svin..."
-Er du allerede tilbage på arbejde, Celia? -Livet går videre, ikke sandt?
Du skal vide, at trods alt det, der er sket, så er jeg...
Jeg er ked af det med din datter.
Tak.
-Følg med mig. -Hvorfor? Hvad sker der?
-De er anholdt for mordet på Alba Gil. -Er I vanvittige?
-De har ikke pligt til at udtale Dem... -Det er en misforståelse.
-Jeg bærer ikke nag. -Må du rådne op...
Jeg beder dig, Celia. Celia! Jeg har ikke gjort noget!
-Kom så! -Celia!
Det er overstået nu.
REKTOR
"Kom ind."
Dette job er meget barskt. Vildt barskt.
Tror du, jeg er vild med magten?
Det er jeg ikke.
Det er ikke rart at føle elevernes had.
Nogle gange fristes jeg til at give efter.
For at få lidt taknemmelighed, et lille tak.
Det ville gøre det hele lettere.
Problemet er, at vores elever er løgnere.
Man kan aldrig stole på dem.
Hvis de var gode mennesker, så var de ikke her.
Derfor er det vigtigt, at vi altid er strenge.
Uden undtagelser, uanset hvad der sker.
For vores strenghed er det eneste sande, de har i deres liv.
Vores strenghed er deres livline.
Vi har til opgave at vise dem, hvad der er rigtigt og forkert.
Nu forstår jeg, Mara. Du har helt ret.
Giv mig en chance til, så lover jeg, at jeg bliver din bedste allierede.
Det er synd, det skulle tage så lang tid for dig at indse det, Elvira.
De har ingen respekt for dig længere.
Du har fjernet dig selv fra projektet,
så du skal ikke fremture.
Var der andet?
Du bør nok ikke lade mig gå sådan her.
Der sker ting på denne skole, som om de forkerte personer fik...
Jeg ved det ikke. Der er nok nogen, der ikke skal forstå det.
Jeg fortjener min straf. Tak til skolen,
som danner os og viser os vejen.
Bageren var tydeligvis et svin. Han spillede den af foran pigerne.
Hold op med at hviske.
En dag så Alba det og fortalte det. Hans kone fandt ud af det
og smed ham ud, derfor slog han Alba ihjel.
Det passer ikke.
Han spiller den af og boller nok geder, men han slog ikke Alba ihjel.
Samme forbrydelse var også på maleriet.
Der er meget farlige mennesker i skoven. Vi tror, de tog Manuel.
Vi tror, det er en gammel loge. Ravnerede-logen.
-Hvad mener du med loge? -Var det ikke drager, I så i går?
Du var meget fuld i går.
På maleriet er der piger som Alba, der har udrevne øjne.
Folk med ravnemasker, der kidnapper dem og sprætter deres maver op.
-Derefter begraver de dem. -Manu beder om hjælp.
Det er sandt.
Hvor beder han om hjælp? I postkortet til forældrene?
Hvad tog I? LSD?
Vi må hente maleriet fra katakomberne, så alle kan se det.
-"Stikker." -"Svin."
-"Forbandede stikker." -Du der! Tag dig sammen!
Vil I hjælpe til?
"Den neurologiske gendannelse er som en dør, en revne,
hvor de fortabte minder kan slippe igennem."
Inés, vi gør det her ved elever, der har været stofmisbrugere.
-Der går sådan nogle elever her. Okay? -Er du sikker, skat?
Jeg vil gerne være frisk.
Se her. Med denne aktiverer vi højre hjernehalvdel.
Der ligger den kognitive reserve og hukommelsen.
Det er ubehageligt. Er du klar?
Jeg fortæller det senere.
Du skal stramme dig an, Adèle. Helst inden semestret er omme.
Superflot. Højeste karakter som sædvanligt. Flot, Rita.
STIKKER
"Det stinker!"
"Føj! Det er lort."
Adèle? Er du okay?
Er du sikker?
Jeg har det fint.
"Kan du mærke noget? Føles det godt?"
Alt, jeg føler hver dag, føles underligt.
Men hvordan har du det nu, Inés?
Jeg er ør og har ondt i hovedet.
-Måske skal hun have et stød mere? -Nej, ikke flere. Det er nok.
De er stærke, Inés.
De er hurtigtvirkende.
Det er vigtigt, at du lader tankerne flyde
og frem for alt opsøger mig, hvis du mærker nogen ændring, okay?
-Det er nu eller aldrig. -Kommer I, eller hvad?
-Hvad med Julio? -Aner det ikke. Han blev tilbage.
-Her stinker af vin. Jeg brækker mig. -Det kaldes tømmermænd.
Skal vi virkelig sætte alt på spil for dem? Tror du på det her?
-Skal I gøre det der nu? -Din lyseslukker.
Du godeste... Vin.
Må jeg smage?
Hvor er I?
Hvor er I, venner?
-For fanden! Du skræmte mig, din idiot! -Undskyld.
-Kommer I, eller hvad? -Kom.
-Vi skrider fra dem. -Kom nu.
-Okay. -Kom så.
Her er det. Her er døren.
-Hvad fanden? -Hvad er der sket her?
-Her er ikke noget. -Intet.
Der stod et stort maleri der, møbler, spejle og en masse skrammel.
-Klart, men her er intet. -De vidste, vi ville vende tilbage.
Hvem?
Hvad er det?
Kom, Amaia.
Føj, føj, føj! Det er øjne!
-Løb! -Skynd jer!
Det har været nogle svære dage.
Meget sørgelige dage.
Men jeg mærker jeres støtte og varme.
Og nu skal retfærdighed ske fyldest.
Det var vel Albas øjne, eller?
-Ja. -Pis...
-De lagde dem der for at true os. -Ja, men hvem?
Tak, prior. Og tak til skoleledelsen.
Og tak til alle jer unge.
Jeg håber, at jeres kærlighed når frem til min datter Alba.
Vent på mig i himlen, min kære.
-Nå? Hvordan var det? Hvordan føltes det? -Vildt godt.
-Du var vildt dygtig. -Tak.
-Hvornår har vi time? -På onsdag, tror jeg.
Onsdag... Okay. Vi må sige til alle, hvor godt det gik.
Vi skal se, om vi kan samle et orkester.
-Okay. Med alle, ja. -Tror du, de har lyst?
"Nu hvor vi har fået afklaret det forfærdelige, der skete med Alba,
håber jeg, at vi alle vil gøre vores bedste"
for at få styr på kostskolen. Det var alt. Tak.
-Vil du fortælle, hvordan du klarede den? -Mara gav mig en chance til.
Uden videre?
-Jeg er glad for, du er her. -Tak.
Er du meget glad?
-Ja, du er en vildt god lærer, så... -Hvordan ved du det?
Du har aldrig set mig undervise.
Hvor længe vil du pine mig?
Undskyld. Jeg er også glad for, at jeg er her.
Jeg er heldig, at en så fremragende som prioren vejleder mig.
Jeg kan lide at undervise, og jeg kan lide nogle af mine kollegaer.
Ved du, at jeg havde en skotsk kæreste? Der er noget ved mænd i skørter.
Altså... Hvad det angår...
Det, der skete i går aftes, var en misforståelse, Elvira. Jeg kan ikke.
-Det er jeg ked af. -Det gør ikke noget.
Man er herre over sit eget liv.
Du beder, studerer, skrifter og så videre.
Jeg laver en masse dumme ting og spolerer dem helt.
-Vi glemmer det bare. -Jeg er glad for, du forstår.
Selvfølgelig gør jeg det, Elías. Det var dumt.
Vi behøver ikke ødelægge det for os selv.
Hvorfor har de slået Alba ihjel og taget Manu?
Vi tror, det er en slags satanisk loge.
-Satanister i et kloster? Hold op. -Nu ved vi, hvad vi skal gøre, ikke?
-Vi holder mund og tager det roligt. -Hvad mener du? Vi skal finde Manu.
Vil I lade os i stikken?
Hør, jeg kan holde den her lorteskole,
afstraffelserne og lortelærerne ud, fordi jeg er langt hjemmefra.
I værste fald foretrækker jeg min mors fornærmelser. Jeg er immun.
Hun kan sige, at jeg er tyk, led, og at jeg ødelagde hendes liv.
Det kan jeg klare, men det her... Det kan jeg ikke.
Måske havde din mor ret. Har du nogensinde tænkt over det?
-Godmorgen. -Godmorgen.
León. Hvad laver du her?
Mit værelse er lidt kedeligt, så jeg tænkte, jeg ville snuppe mig en plante.
-Er det okay? -Synes du om den iberiske stenurt?
Det er en superplante. Den er helende og regenererende.
-Har du hørt om trementinaires? -Er det en anden plante?
Nej. Kvinder, der boede her i området. De var meget kloge.
I generationer efter generationer plukkede de planter til deres naturmedicin.
Den her var en af favoritterne.
"Planter til at hele sår og sjælen. Og til at blive høje."
Las Cumbres...
Nå? Får du også kolde fødder?
Bliver du aldrig bange?
Jo, af og til får jeg mareridt om dig.
-Er du sikker på, det er mareridt? -Laver du sjov?
Nej, det ville jeg aldrig turde.
Jeg har fundet noget.
Undskyld.
Her er to af dem. Den tredje er udlånt, så du må hente den senere.
Denne pianist indspillede mange af sine sange her i området. Læs.
"Oppe på bjergtoppene skriger og skriger ravnen,"
"sorte, ondskabsfulde fugl, som tjener Djævlen."
-Hvad er der med det? -Alba sang den. Se, hvad der så står.
"Djævlen påkalder de, som når ravne fører dig til reden i Las Cumbres."
Det står med store bogstaver.
-Der hentydes til kostskolen. -Dengang var det et plejehjem.
Og ifølge sangen er reden i Las Cumbres.
Hvis vi havde skyndt os, ville min datter Alba være i live.
En død fugl kunne ikke stoppe bageren.
Sikke naiv du er, mit barn. Hvis disse sten kunne tale...
Hold op med at tale om ravne, hekse eller djævle...
-Lad os gå hjem. -Jeg vil bare beskytte dem.
Ja, mor.
Stakkels små. Hvis bare de kendte til faren, de er oppe imod.
-Jeg vil beskytte dem. -Ja, mor. Det ved jeg.
-Kom så, Paz. Er du skør? -Paz! Spring.
Nej, jeg vil ikke.
Hvad fejler du? Spring så.
Nej, jeg vil ikke.
Er rumpen så tung, Paz? Jeg sagde, du skulle springe.
TÅRNET
Jeg er dødtræt af at springe. Springe, springe, springe.
Hele dagen lang. Jeg er ikke en kænguru.
Gør du nar af mig, Paz? Spring så, kænguru.
Hvad er der galt?
Hallo?
Hvad er der galt?
Kan du høre mig?
DEN SKYLDIGES FØRSTE STRAF ER AFSTRAFFELSE AF SAMVITTIGHEDEN
-"Stikker!" -"Forsvind herfra!"
"Forsvind!"
Stikker!
"Stikkersvin!"
-Dæk over mig. -Okay. Vær forsigtig.
-Jeg skal tale med dig, Paul. -Ikke lige nu, Adèle. Senere.
-Hvad laver I? -Ikke noget.
-Jeg skal tale med dig nu, Paul. -Jeg finder dig senere. Smut så.
Okay. Slå.
Godt, gem den væk.
Følger du efter mig?
Kan du huske, hvad du sagde til mig i begyndelsen af semestret?
Ja. Jeg sagde, jeg kunne lide dit hår og dit smil,
og at du er vildt smuk.
Ser du... Her på det sidste har jeg ikke kunnet tænke på andet.
Har du ikke?
Ja.
Okay, lad mig se. Hvem skrev "Moby Dick" i 1851?
Herman Melville.
-Kom. Jeg vil tale med dig. -Nej, nu kan jeg ikke.
-Jeg bad dig komme med. -Nej! Slip mig!
-Jeg kan ikke lide dem. -Jeg kan heller ikke lide dine venner.
-Lad hende være. -Hvad var det?
-Jeg talte med min søster. -Jeg vil ikke tale med dig.
Hun gjorde det vist klart.
Hør...
Det er ikke din skyld, at din bror er så kontrollerende.
Din bror er sin egen, og du er unik.
Han er en idiot, og du...
-Du er vildt sej. -Jeg tror, jeg hader ham.
Han benægter det, men han bryder sig mere om, hvad Amaia siger, tænker
og gør. Alt handler om Amaia.
Jeg hader også hende. Hun er altid indblandet i alt det dårlige.
Hun har vendt alle imod mig, og hun har hugget min bror.
Hun vinder, og jeg taber altid. Jeg står altid alene tilbage.
Du er ikke alene længere.
Hvad laver du her?
León, jeg ville bare fortælle, at jeg ikke kan nå at aflevere opgaven til tiden.
-Det er jeg ked af. -Hvad har du taget?
Du er påvirket.
Det er hovedpinepiller. De er utrolige. Jeg vil have en.
Det er nok bedst, du ikke tager flere.
-Giv mig dem. -Hvorfor kom du? Fortæl sandheden.
Jeg kom, fordi...
Jeg kan ikke huske det.
Hvor gjorde jeg af pillerne?
-Det er nok bedst, at jeg går. -Vent.
Det er bedst, hvis ingen ser dig. Bliv her, til du får det bedre.
Ja.
Det var godt, at du kom til mig for at få hjælp.
Men du må ikke sige til nogen, at du har været her. Lov mig det.
Selvfølgelig. Det er nok bedst.
Må jeg få et glas vand?
Jeg ved ikke, hvorfor jeg er her.
Okay.
Jeg er udenfor i nat.
-"Vi tager dertil i aften." -"Okay."
LYSET SLUKKES OM FEM MINUTTER
"Hvornår mødes vi?"
"Ved sengetid."
"Vi mødes ved enden af entréen."
Så er det sengetid! Vær helt stille. Godnat.
Torres!
-Hvad skal du? -Hente min matematikbog i mit skab.
Du kan hente den i morgen. Læg dig i din seng.
For fanden, Amaia.
Manuel?
Hvem der?
Hvad er det, broder?
Jeg tror, der er nogen hernede. Giv besked til de andre.
Jeg tjekker, om der er nogen.