Saanko tulla sisään?
Inés? Pikku Inés?
Missä olet?
Inés.
- Mitä teet täällä, Inés? - Isä, auta minua, ole kiltti.
Auta minua isä. Auta.
"Las Cumbresin sisäoppilaitos"
Kertokaa vain, kuka järjesti juhlat.
Sitten pääsette lämpimään suihkuun.
Mitä järkeä on suojella sitä joka on syypää?
Sano että se olit sinä, Amaia.
Manu tarvitsee apua. En voi joutua arestiin.
Tämän pitää loppua nyt.
Onko sinulla jotain sanottavaa, Paul?
Se oli Amaia. Hän on syypää ja kaikki tietävät sen.
Miksiköhän en ole yllättynyt?
- Ei, se oli Eric. - Eikä, vaan Enrique.
- Ei, se oli Raquel. - Ei, vaan Alex.
- Lopettakaa, se oli Sara. - Nyt riittää!
Haluatteko vielä kaksi tuntia?
Sitten saatte vielä kaksi tuntia.
Kerroin totuuden. He ovat valehtelijoita.
"Vitun vasikka."
Pikku vasikka.
"Niljake..."
- Joko sinä palasit töihin, Celia? - Elämä jatkuu, vai mitä?
Tiedäthän että kaikesta tapahtuneesta huolimatta minä olen...
Otan osaa tyttäresi johdosta.
Kiitos.
- Seuratkaa minua. - Miksi? Mikä on?
- Teitä epäillään Alba Gilin murhasta. - Oletteko hulluja?
- Teillä on oikeus olla vaiti... - Tiedät että se oli väärinkäsitys.
- En ole katkera. - Kiroan sinut...
Ole kiltti, Celia. Celia! En ole tehnyt mitään!
- Kävele. - Celia!
Se on ohi.
REHTORI
"Sisään."
Tämä työ on todella raskasta, tiesitkö? Valtavan raskasta.
Luuletko että pidän vallasta?
En pidä.
Ei ole mukavaa tuntea oppilaiden viha.
Joskus tunnen houkutusta antaa periksi.
Antaa periksi saadakseni hieman kiitollisuutta.
Kuinka helpottavaa se olisi ollut.
Ongelmani on, että oppilaamme ovat valehtelijoita.
Heihin ei voi koskaan luottaa.
Jos he olisivat hyviä ihmisiä, he eivät olisi täällä.
Siksi on tärkeää, että olemme aina ankaria.
Poikkeuksetta, kävi mitä kävi.
Koska meidän ankaruutemme on ainoa aito asia heidän elämässään.
Ankaruutemme on heidän turvaköytensä.
Me voimme opettaa heille mikä on oikein ja mikä väärin.
Ymmärrän nyt, Mara. Olet aivan oikeassa.
Anna minulle tilaisuus, niin lupaan olla paras liittolaisesi.
Harmi, että kesti niin kauan että ymmärsit, Elvira.
He eivät kunnioita sinua enää.
Olet aivan itse pyyhkinyt itsesi pois tästä projektista-
-joten anna olla.
Oliko muuta?
Ei kannattaisi päästää minua lähtemään tällä tavalla.
Täällä tapahtuu paljon asioita, jotka joutuessaan väärien ihmisten tietoon...
En tiedä. Saattaa olla etteivät kaikki ehkä ymmärtäisi niitä.
Ansaitsen rangaistukseni. Kiitämme laitosta-
-joka korjaa meidät ja näyttää meille tien.
Kuulin että leipuri oli täysi sika. Runkkasi pikkutyttöjen nähden.
Hei te siellä, älkää supisko.
Alba näki hänet kerran ja kanteli. Miehen vaimo sai kuulla siitä-
-ja heitti hänet ulos. Siksi mies vihasi Albaa ja puhkoi tämän silmät.
Ei se ole mahdollista.
Äijä runkkaa ja varmaan panee elukoita, mutta ei hän tappanut Albaa.
Rikos on näkyvillä taulussa 1500-luvulta.
Metsässä on todella vaarallisia ihmisiä. Uskomme että he veivät Manuelin.
Uskomme että se on ikivanha veljeskunta. Korpinpesän Loosi.
- Miten niin loosi? - Luulin että näitte lohikäärmeitä eilen.
Olit eilen ihan kännissä.
Siinä taulussa on tyttöjä joiden silmät on puhkottu kuin Alballa.
Ihmisiä korppinaamareissa, jotka leikkaavat ihmisiltä mahan auki...
- ...ja sitten hautaavat heidät. - Manu pyytää apua.
Totta.
Miten hän pyytää apua? Lähettämällä postikortin vanhemmilleen?
Mitä happoa te veditten?
Meidän pitää hakea taulu kellarista että kaikki näkevät sen.
- "Vasikka." - "Iljetys."
- "Saatanan kantelupukki." - Noniin. Käyttäytykää.
No? Aiotteko auttaa?
"Neurologinen uudelleenrakentaminen on kuin ovi, kuin aukko-
-josta kadonneet muistot voivat taas päästä sisään."
Inés, käytämme tätä keinoa huumeriippuvaisiin oppilaisiin.
- Koulussa on muutamia sellaisia. Okei? - Oletko varma, rakas?
Haluan parantua.
Katsokaa, tällä aktivoidaan oikea aivopuolisko.
Siellä sijaitsevat kognitiiviset toiminnot sekä muisti.
Se ei ole miellyttävää. Oletko valmis?
Kerron myöhemmin.
Nyt on aika alkaa skarpata, Adéle. Mieluiten ennen lukukauden loppua.
Hienoa. - Korkeampi arvosana kuin yleensä. Hienoa, Rita.
VASIKKA
"Mikä täällä haisee?"
"Oksettavaa! Se on paskaa."
Adéle? Oletko kunnossa?
Oikeastiko?
Kaikki on upeasti.
"Huomaatko mitään? Miltä tuntuu?"
Kaikki mitä tunnen päivittäin on kummallista.
Niin, mutta miten voit nyt, Inés?
Pyörryttää. Päätä särkee.
- Jospa vielä toinen impulssi? - Ei, nyt ei enempää. Riittää jo.
Nämä ovat vahvoja.
Nopeavaikutteisia.
On tärkeää, että annat ajatustesi virrata vapaasti-
-ja ennen kaikkea, tulet kertomaan minulle jos havaitset jotain poikkeavaa.
- Nyt tai ei koskaan. - Tuletteko vai ette?
- Entä Julio? - En tiedä, hän pysähtyi.
- Kauhea viininhaju, alkaa yrjöttää. - Sitä kutsutaan kankkuseksi.
Riskeerataanko me oikeasti kaikki näiden kahden vuoksi? Mietitkö yhtään sitä?
- Onko pakko tehdä tuota nyt? - Olet ilonpilaaja.
Kappas... vinkkua.
Oijoi, saanko maistaa?
Missä olette?
Tyypit, missä olette?
- Saatana! Säikytit mut, idiootti! - Anteeksi.
- Tuletteko? - Tule.
- Ei välitetä niistä. - Tule nyt.
- Vai niin. - Tule jo.
Tässä se on. Se on tämä ovi.
- Mitä vittua? - Mitä täällä on tapahtunut?
- Täällä ei ole mitään. - Ei yhtikäs mitään.
Täällä oli valtava taulu, huonekaluja, peilejä ja valtavasti roinaa.
- Niinpä, mutta niitä ei näy enää. - Ne tiesivät että me palattaisiin.
Ketkä?
Mikä se on?
Tule, Amaia.
Vittujen vittu! Ne on silmät!
- Juokse! - Vauhtia!
Viime päivät ovat olleet raskaita.
Todella kivuliaita.
Mutta teidän lämpönne ja tukenne on auttanut.
Ja nyt kun oikeus pian toteutuu.
Ne oli Alban silmät, vai mitä?
- Joo. - Saatana...
- Ne halusi pelotellameitä. - Joo, mutta ketkä?
Kiitos, priori. Kiitos myös koulun johtokunnalle.
Ja kiitokset teille kaikille nuorille.
Toivon että rakkautenne löytää tiensä Alban luokse.
Odota minua taivaassa, rakkaani.
- No? Miten meni? Miltä se tuntui? - Tosi hyvin meni.
- Olit tosi reipas. - Kiitos.
- Koska meillä on tunti? - Keskiviikkona kai.
Keskiviikkona... selvä. Pitää kertoa kaikille miten hyvin se meni.
Katsotaan jos saataisiin orkesteri kasaan.
- Niin. Kaikille. - Luuletko että he innostuvat?
"Nyt kun olemme saaneet selvyyden Alballe tapahtuneeseen kauheuteen-
-toivon että teemme parhaamme-"
-saadaksemme laitoksen taas hallintaan. Siinä kaikki. Kiitos.
- Aiotko kertoa mitä tapahtui? - Mara antoi vielä mahdollisuuden.
Noin vain?
- Olen iloinen, että jäät. - Kiitos.
Oletko tosi iloinen?
- Kyllä, olet todella hyvä opettaja... - Mistä tiedät?
Et ole nähnyt minua opettamassa.
Aiotko kiduttaa minua pitkäänkin?
Anna anteeksi. Olen myös iloinen että sain jäädä.
Olen onnekas, että niin huomattava henkilö kuin priori on opastamassa minua.
Pidän opettamisesta. Pidän joistakin kollegoistani.
Kerroinko, että minulla on skottilainen poikaystävä? Mies hameessa vetoaa minuun.
Niin. Kun nyt tuli puheeksi...
Eilinen oli virhe, Elvira. Minä en voi.
- Pahoittelen että aiheutin hämmenystä. - Älä siitä huoli.
Jokainen tekee omat valintansa.
Sinä rukoilet, luet, tunnustat ja niin edelleen.
Minä hölmöilen ja teen typeryyksiä.
- Eiköhän unohdeta kaikki. - Kiitos, että ymmärrät.
Tottakai ymmärrän, Elìas. Se oli typerää.
Meidän ei tarvitse sotkea asioita.
Miksi ne tappoivat Alban ja veivät Manun?
Me uskotaan että se on saatananpalvojien loosi.
- Satanisteja luostarissa vai? Älä jaksa. - Nyt tiedetään mitä tehdään seuraavaksi.
- Pidetään turvat tukossa. - Mitä selität? Meidän pitää löytää Manu.
Aiotteko jättää meidät pulaan?
Kuuntele, kestän kyllä tämän paskakoulun-
-rangaistukset ja kusipääopettajat koska olen sentään kaukana kotoa.
Pahimmassa tapauksessa kestän mieluummin äidin haukkumiset. Olen immuuni.
Hän voi sanoa että olen läski ja ruma ja että pilasin hänen elämänsä.
Sen kanssa voin elää, mutta tämä... Tämä ei käy.
Äitisi saattoi olla oikeassa. Oletko miettinyt sitä?
- Huomenta! - Huomenta.
León? Miksi olet täällä?
Huoneeni. Se on vähän ankea, joten ajattelin hakea sinne kasvin.
- Jos se sopii. - Piditkö neulasmaksaruohosta?
Se on superkasvi. Se lääkitsee ja elvyttää.
- Oletko kuullut trementinaireista? - Onko sekin kasvi?
Ei, he olivat naisia jotka asuivat tällä seudulla. He olivat todella viisaita.
Sukupolvi toisensa jälkeen he keräsivät kasveja lääkerohtoihinsa.
Tämä kuului heidän suosikkeihinsa.
"Kasveja lääkkeeksi keholle ja sielulle. Jopa lentämiseen."
Las Cumbres...
No? Meinaatko sinäkin häipyä?
Joko alkoi pelottaa, vai?
Joo, toisinaan näen susta painajaisia.
- Oletko varma että ne on painajaisia? - Vittuiletko?
Ei, sitä en uskaltaisi ikinä tehdä.
Löysin jotain.
Anteeksi.
Tässä on kaksi, kolmas on varattu, tulkaa myöhemmin uudestaan.
Tämä pianisti on levyttänyt paljon tämän alueen lauluja. Lue.
"Laella korkean kukkulan raakkuu korppi musta,"
"tuo paha, musta lintu, joka palvelee paholaista."
- Mitä siitä? - Alba lauloi sitä. Katso miten se jatkuu.
"Se kutsuu paholaista, ja vie sinut pesäänsä Las Cubmbresiin."
Isoilla alkukirjaimilla.
- Se tarkoittaa sisäoppilaitosta. - Joka oli ennen hoitokoti.
Ja laulun mukaan pesä on Las Cumbresin laella.
Jos olisimme suojautuneet, olisi tyttäreni Alba saanut elää.
Ei kuollut lintu olisi pysäyttänyt leipuria.
Olet niin naiivi, poikani. Kunpa nämä kivet osaisivat puhua...
Lakkaa jauhamasta korpeista, noidista ja piruista...
- Mennään jo kotiin. - Haluan vain suojella heitä.
Niin, äiti.
Raukat pienet, kunpa he tietäisivät missä vaarassa ovat.
- Haluan suojella heitä. - Niin äiti. Tiedän.
- Vauhtia. Paz. Oletko sekaisin? - Paz! Hyppää!
En halua.
Mikä sinua vaivaa? Hyppää.
Ei, en halua.
Onko perseesi niin painava, Paz? Käskin hypätä.
TORNI
Olen kyllästynyt hyppelyyn. Hyppy, hyppy, hyppy.
Koko vitun päivä. En ole kenguru.
Yritätkö ärsyttää, Paz? Hyppää, kenguru.
Mikä sinulla on?
Hei?
Mikä sinulla on?
Kuuletko minua?
SYYLLISEN ENSIMMÄINEN RANKAISIJA ON OMATUNTO
- "Vasikka!" - "Häivy täältä!"
- "Suksi helvettiin."
- Vasikka!
- "Kusipää vasikka!"
- Suojaa minua. - Okei. Varovasti.
- Paul, minulla on asiaa. - Ei nyt Adèle, katsotaan myöhemmin.
- Mitä te teette? - Ei mitään.
- Meidän pitää puhua nyt, Paul. - Etsin sut myöhemmin. Mene pois.
Okei. Iske.
Hyvä, laita se kiinni.
Seuraatko minua?
Muistatko mitä sanoit minulle lukukauden alussa?
Joo, muistan. Sanoin, että tykkään hiuksistasi, hymystäsi-
-että olet hirmu kaunis.
Niin... viime aikoine olen ajatellut sitä jatkuvasti
Eikä?
Niin.
Okei, katsotaan. Kuka kirjoitti "Moby Dickin" 1851?
Herman Melville.
- Tule. Jutellaan nyt. - Ei. En voi nyt.
- Käskin sun tulla. - Ei. Päästä irti.
- En pidä tästä yhtään. - En mäkään pidä sun kavereistasi.
- Mikset jätä häntä rauhaan? - Sanoiko joku jotakin?
- Puhuin siskolleni. - En halua puhua kanssasi.
Asia taisi tulla selväksi.
Hei...
Ei ole sinun syytäsi että veljesi on niin kontrolloiva.
Veljesi on veljesi ja sinä olet sinä.
Hän on ääliö ja sinä...
-...olet ärsyttävä. - Taidan vihata häntä.
Hän ei myönnä sitä, mutta tärkeintä on se mitä Amaia sanoo, ajattelee-
- ja tekee. Aina vaan Amaia.
Vihaan häntäkin. Hän sotkeutuu aina kaikkiin kamaliin juttuihin.
Hän on kääntänyt kaikki minua vastaan ja varastanut veljeni.
Hän voittaa ja minä aina häviän. Minä saan aina jäädä yksin.
Et ole enää yksin.
Mitä teet täällä?
León, halusin kertoa, että en voi palauttaa tehtävääni ajoissa.
- Pyydän anteeksi. - Mitä olet ottanut?
Olet pilvessä.
Päänsärkytabletteja. Ne ovat uskomattomia. Haluan yhden.
Taitaa olla parasta ettet ota enempää.
- Anna ne minulle. - Miksi tulit tänne? Kerro totuus.
Tulin, koska...
En muista.
Missä pillerini ovat?
- Minun on parasta nyt mennä. - Odota.
On parempi ettei kukaan näe sinua noin. Jää tänne kunnes voit paremmin.
Kyllä.
On hyvä, että tulit pyytämään apua.
Mutta sinä et saa kertoa kenellekään, että olit täällä. Lupaa se.
Lupaan. Parempi niin.
Saisinko lasin vettä?
En tiedä mitä teen täällä.
Vai niin.
Olen yön ulkona.
- "Mennään sinne illalla." - "Okei."
VALOT SAMMUTETAAN VIIDEN MINUUTIN KULUTTUA
- "Koska nähdään?"
- "Nukkumaanmenoaikaan."
- "Tavataan käytävän päässä."
Jätkät, sänkyyn. Täysi hiljaisuus. Hyvää yötä.
Torres!
- Minne matka? - Kaapilleni, haen matikankirjani.
Voit hakea sen huomenna. Mene nukkumaan.
Voi vittu, Amaia.
Manuel?
Kuka siellä?
Mikä on, veljeni?
Tuolla taitaa olla joku. Ilmoita muille.
Varmistan että se on tyhjä.