Kan jag komma in?
Inés? Inesita?
Var är du?
Inés.
-Vad gör du här, Inés? -Pappa, hjälp mig, är du snäll.
Hjälp mig, pappa. Hjälp mig.
"Internatet Las Cumbres."
Säg bara vem som låg bakom festen.
Då kan ni ta en varmdusch.
Vad är det för mening att skydda den som ligger bakom?
Säg att det var du, Amaia.
Manu behöver hjälp. Jag skippar isoleringen.
Vi måste få stopp på det här nu.
Har du nåt att säga, Paul?
Det var Amaia. Hon låg bakom festen och alla vet det.
Varför blir jag inte förvånad?
-Nej, det var Eric. -Inte alls, det var Enrique.
-Nej, det var Raquel. -Nej, det var Alex.
-Lägg av, det var Sara. -Det räcker!
Vill ni ha två timmar till?
Då får ni två timmar till.
Jag sa sanningen. De är lögnare, de ljuger.
"Jävla tjallare."
Tjallarsvin.
"Äckel..."
-Är du redan tillbaka på jobbet, Celia? -Livet går vidare, eller hur?
Du ska veta att trots allt det som hänt så är jag...
Jag beklagar det med din dotter.
Tack.
-Följ med mig. -Varför? Vad är det?
-Ni är gripen för mordet på Alba Gil. -Är ni galna?
-Ni har rätt att tiga... -Du vet att det var ett missförstånd.
-Jag är inte långsint. -Må du ruttna...
Snälla, Celia. Celia! Jag har inte gjort nåt!
-Kom igen! -Celia!
Det är över. Det är över.
REKTOR
"Kom in."
Det här jobbet är väldigt tufft, vet du det? Jättetufft.
Tror du att jag gillar min makt?
Jag gillar den inte.
Det är inte trevligt att känna elevernas hat.
Ibland är jag lockad att ge med mig.
Att ge med mig för att få lite tacksamhet, en liten gest.
Vilken lättnad det hade varit.
Problemet är att våra elever är lögnare.
Man kan aldrig lita på dem.
Om de vore goda människor hade de inte varit här.
Därför är det viktigt att vi alltid är stränga.
Utan undantag, vad som än händer.
För vår stränghet är det enda verkliga de har i sitt liv.
Vår stränghet är deras livlina.
Vi är de som kan visa dem vad som är rätt och vad som är fel.
Nu förstår jag dig, Mara. Du har helt rätt.
Ge mig en till chans så lovar jag att bli din bästa allierade.
Det är synd att det tog så lång tid för dig att inse det, Elvira.
De har ingen respekt för dig längre.
Du har ensam suddat ut dig ur det här projektet,
så envisas inte.
Var det nåt mer?
Du bör nog inte låta mig gå så här.
Det sker saker på den här skolan som om de nådde fel personer...
Jag vet inte. Det finns nog folk som inte skulle förstå det.
Jag förtjänar mitt straff. Tack till inrättningen
som rättar oss och visar vägen.
Tydligen var bagaren ett svin. Han runkade framför flickorna.
Ni där, sluta viska.
En dag såg Alba det och berättade det. Hans fru fick reda på det
och slängde ut honom, därför hatade han Alba och slet ut ögonen.
Nej, inte en chans.
Han runkar och kanske knullar getter, men han dödade inte Alba.
Brottet finns med i tavlan från 1500-talet.
Det finns väldigt farliga människor i skogen. Vi tror att de tog Manuel.
Vi tror att det är en gammal loge. Logen Korpboet.
-Vad menar du med loge? -Var det inte drakar ni såg igår?
Du var väldigt packad igår.
I tavlan finns det flickor med bortslitna ögon som Alba.
Folk med korpmasker som kidnappar och sprättar upp deras magar...
-...för att sen begrava dem. -Manu ber om hjälp.
Det är sant.
Hur ber han om hjälp? Med vykortet till föräldrarna?
Vad tog ni? LSD?
Vi måste hämta upp tavlan från katakomberna så alla kan se den.
-"Tjallare." -"Äckel."
-"Jävla tjallare." -Hallå där! Samla er!
Nå? Tänker ni hjälpa till?
"Den neurologiska återbildningen är som en dörr, en springa,
där förlorade minnen kan ta sig igenom."
Inés, vi använder det här med elever som har varit drogberoende.
-Vi har några såna i skolan. Okej? -Är du säker, älskling?
Jag vill bli frisk.
Titta, med den här aktiverar vi högra hjärnhalvan.
Det är där den kognitiva reserven och minnet ligger.
Det är inte behagligt. Är du redo?
Jag berättar sen.
Det är dags att skärpa sig, Adèle. Helst innan terminen är slut.
Jättebra. - Högsta betyg som vanligt. Jättebra, Rita.
TJALLARE
"Vad det stinker."
"Vad äckligt! Det är skit."
Adèle? Mår du bra?
Är du säker?
Jättebra.
"Märker du nåt? Känns det bra?"
Allt jag känner dagligen är märkligt.
Jo, men hur mår du nu, Inés?
Yr. Jag har ont i huvudet.
-Kanske med en till stöt? -Nej, det blir inga fler. Det räcker.
De är starka, Inés.
De är snabbverkande.
Det är viktigt att du låter dina tankar flöda fritt
och framför allt, sök upp mig om du märker nån förändring. Okej?
-Det är nu eller aldrig. -Kommer ni eller inte?
-Och Julio? -Jag vet inte. Han stannade.
-Vilken vinstank. Jag får spykänslor. -Det kallas baksmälla.
Ska vi verkligen riskera allt för de här två? Tror du på det här?
-Måste ni göra det där nu? -Vilken glädjedödare du är.
Jösses... Vinet.
Åh... Får jag smaka?
Var är ni?
Var är ni, grabbar?
-Helvete! Aj! Du skrämde mig, idiot! -Förlåt.
-Kommer ni, eller? -Kom.
-Vi skiter i dem. -Kom nu.
-Okej. -Kom då.
Här är det. Här är dörren.
-Vad i helvete? -Vad har hänt här?
-Här finns ingenting. -Ingenting.
Det låg en jättestor tavla där, möbler, speglar och en massa skräp.
-Visst, men jag ser inget här. -De visste att vi skulle återvända.
Vilka?
Vad är det?
Kom, Amaia.
Fan, fan, fan! Det är ögon!
-Spring! -Skynda er!
Det har varit några svåra dagar.
Väldigt smärtsamma.
Men jag känner ert stöd och värme.
Och nu när rättvisa ska skipas.
Det där var väl Albas ögon, eller?
-Ja. -Fan...
-De la dem där för att hota oss. -Ja, men vem?
Tack, prior. Tack också till skolledningen.
Och tack till alla er, ungdomar.
Jag hoppas att er kärlek når till min dotter Alba.
Vänta på mig i himlen, älskling.
-Nå? Hur var det? Hur kändes det? -Jättebra.
-Du var jätteduktig. -Tack.
-När har vi lektion? -På onsdag tror jag.
Onsdag... Okej. Vi måste berätta för alla hur bra det gick.
Vi ska se om vi lyckas få ihop en orkester.
-Okej. Med alla, ja. -Tror du att de nappar?
"Nu när vi fått klarhet i det hemska som hände med Alba
hoppas jag att vi alla gör vårt bästa"
och får kontroll över internatet. Det var allt. Tack.
-Tänker du berätta hur du lyckades? -Mara gav mig en till chans.
Bara så där?
-Jag är glad att du stannar. -Tack.
Är du jätteglad?
-Jo, du är en jätteduktig lärare, så... -Hur vet du det?
Du har aldrig sett mig undervisa.
Tänker du tortera mig länge?
Förlåt mig. Jag är också glad att jag stannar.
Jag har tur att nån så framstående som priorn handleder mig.
Jag gillar att undervisa. Jag gillar några av mina kollegor.
Berättade jag att jag hade en skotsk pojkvän? Det är nåt med män i kjol.
Jo... När det gäller det...
Det som hände igår kväll var ett misstag, Elvira. Jag kan inte.
-Jag är ledsen att jag skapat förvirring. -Oroa dig inte.
Var och en väljer sitt liv.
Du ber, studerar, biktar dig och så.
Jag gör en massa dumheter och klantar till det rejält.
-Vi glömmer det bara. -Jag är glad att du förstår.
Det är klart jag förstår, Elías. Det var dumt.
Vi behöver inte strula till det så.
Varför har de dödat Alba och tagit Manu?
Vi tror att det är nån sorts satanisk loge.
-Satanister i ett kloster? Lägg av. -Nu vet vi vad vi ska göra, va?
-Vi håller tyst och tar det lugnt. -Vad säger du? Vi måste hitta Manu.
Tänker ni lämna oss i sticket?
Lyssna, jag kan stå ut med den här jävla skolan,
bestraffningarna och lärarjävlarna för jag är åtminstone långt hemifrån.
Men i värsta fall så föredrar jag morsans förolämpningar. Jag är immun.
Hon kan säga att jag är tjock och äcklig och att jag förstörde hennes liv.
Det klarar jag av, men det här... Det går inte.
Din morsa kanske hade rätt. Har du aldrig tänkt så?
-God morgon. -God morgon.
León. Vad gör du här?
Mitt rum. Det är lite tråkigt så jag tänkte ta med mig en växt.
-Om det är okej? -Gillade du den iberiska fetknoppen?
Det är en superväxt. Den läker och regenererar.
-Har du hört talas om trementinaires? -En annan växt?
Nej, kvinnor som bodde i den här trakten. De var väldigt visa.
Generation efter generation plockade de växter till sina naturmediciner.
Den här hörde till favoriterna.
"Växter för att läka sår, för att läka själen. Till och med för att flyga."
Las Cumbres...
Nå? Ska du också banga?
Blir du aldrig rädd, eller?
Jo, ibland drömmer jag mardrömmar om dig.
-Är du säker på att det är mardrömmar? -Driver du med mig?
Nej, det skulle jag aldrig våga.
Jag har hittat nåt.
Förlåt.
Här har du två, den tredje är upptagen så du får komma tillbaka.
Den här pianisten spelade in många av sångerna i trakten. Läs.
"Uppe på bergstopparna kraxar och kraxar korpen"
"svart ondskefull fågel som tjänar djävulen."
-Vad är det med det? -Alba sjöng den. Titta på fortsättningen.
"Djävulen de åkallar, som korpar gör när de för dig till boet i Las Cumbres."
Det står med stora bokstäver.
-Det syftar på internatet. -På den tiden var det ett vårdhem.
Och enligt sången är boet uppe i Las Cumbres.
Om vi hade skyddat oss så hade min dotter Alba levat.
Ingen död fågel hade satt stopp på bagaren.
Vad naiv du är, mitt barn. Om dessa stenar kunde prata...
Sluta prata om korpar, häxor och djävlar...
-Låt oss gå hem. -Jag vill bara skydda dem.
Ja, mamma.
Stackas små, om de visste faran de ställs inför.
-Jag vill skydda dem. -Ja, mamma. Jag vet.
-Kom igen, Paz. Är du galen? -Paz! Hoppa.
Nej, jag vill inte.
Vad är det med dig? Hoppa.
Nej. Jag vill inte.
Är rumpan så tung, Paz? Jag sa åt dig att hoppa.
TORNET
Jag är utled på alla hopp. Hopp, hopp, hopp.
Hela jävla dagen. Jag är ingen känguru.
Driver du med mig, Paz? Hoppa, känguru.
Vad är det med dig?
Hallå?
Vad är det med dig?
Hör du mig?
DEN SKYLDIGES FÖRSTA STRAFF ÄR SAMVETETS BESTRAFFNING
-"Tjallare!" -"Försvinn härifrån!"
"Försvinn!"
Tjallare!
"Tjallarsvin!"
-Täck mig. -Okej. Var försiktig.
-Jag måste prata med dig, Paul. -Jag kan inte nu, Adèle. Vi tar det sen.
-Vad gör ni? -Inget.
-Jag måste prata med dig nu, Paul. -Jag söker upp dig sen. Stick nu.
Okej. Slå.
Bra, stoppa undan den.
Följer du efter mig?
Minns du det du sa till mig i början av terminen?
Jodå, jag minns. Jag sa att jag tyckte om ditt hår, ditt leende,
att du är jättevacker.
Jo... På sistone kan jag inte sluta tänka på det.
Inte?
Ja.
Okej, låt se. Vem skrev "Moby Dick" 1851?
Herman Melville.
-Kom. Jag vill prata med dig. -Nej, nu kan jag inte.
-Jag sa åt dig att komma. -Nej! Släpp mig!
-Jag gillar inte de här alls. -Än sen? Jag ogillar dina vänner också.
-Varför lämnar du inte henne ifred? -Sa nån nåt?
-Jag pratade med min syster. -Jag vill inte prata med dig.
Jag tror att hon var ganska tydlig.
Du...
Det är inte ditt fel att din bror är så kontrollerande.
Din bror är din bror och du är du.
Han är en idiot och du...
-...är jättegrym. -Jag tror att jag hatar honom.
Han nekar det men han bryr sig mer om vad Amaia säger, tänker
och gör. Det är alltid Amaia.
Jag hatar henne också. Hon är alltid inblandad i allt det dåliga.
Hon har vänt alla emot mig och hon har snott min bror.
Hon vinner och jag förlorar alltid. Det är alltid jag som får stå ensam kvar.
Du är inte ensam längre.
Vad gör du här?
León, jag ville berätta att jag inte kan lämna in arbetet i tid.
-Jag är ledsen. -Vad har du tagit?
Du är drogad.
Det är huvudvärkstabletter. De är otroliga. Jag vill ha en.
Det är nog bäst att du inte tar fler.
-Ge mig dem. -Varför kom du hit? Säg sanningen.
Jag kom för att...
Jag minns inte.
Vad gjorde jag med tabletterna?
-Det är nog bäst att jag går. -Vänta.
Det är bäst att ingen ser dig så. Stanna tills du mår bättre.
Ja.
Det var bra att du bad mig om hjälp.
Men du får inte berätta för nån att du varit här. Lova det.
Det är klart. Det är nog bäst.
Kan jag få ett glas vatten?
Jag vet inte vad jag gör här.
Okej.
Jag ska tillbringa natten ute.
-"Vi går dit ikväll." -"Okej."
LJUSET SLÄCKS OM FEM MINUTER
"När ses vi?"
"Vid läggdags."
"Vi ses i slutet av hallen."
Grabbar, till sängs! Fullständig tystnad. God natt.
Torres!
-Vart ska du? -Till mitt skåp, för att hämta matteboken.
Du kan hämta den imorgon. Gå och lägg dig.
Fan, Amaia.
Manuel?
Vem är där?
Vad är det, broder?
Jag tror att det är nån där. Informera de andra.
Jag ser efter att det är tomt.