Den intar de vackraste formerna.
Den ger oss synen och resten av sinnena.
Den förädlar de mest grundläggande instinkterna.
Djävulen finns överallt.
Ingen kommer att skada dig igen.
Den onde vet hur han ska få oss att sänka garden.
"Även om marken är bördig i de här bergen,
glaciärvattnet kristallklart och växterna läkande som i paradiset..."
"...så gömmer sig ondskan här."
Amaia?
Vad har hänt, Amaia?
Vad har hänt?
Vad tittar ni på? Låt mig vara.
Ska inte du också sticka?
"Oförklarliga uppenbarelser..."
"...försvinnanden."
"Internatet Las Cumbres."
"I århundraden har invånarna i de här bergen hängett sig åt synd
och liderlighet.
Alltid liderlighet."
Det här är mig övermäktigt, don Arturo.
Bortom romantiken, litteraturen, allegorierna
och analogierna. Vad återstår?
Jag är botaniker. Det som intresserar mig är vetenskapen bakom metaforen.
Begränsa er inte till att se alkemin från en så analytisk synvinkel.
-Jag försöker vara förnuftig. -Kära Elvira.
Den som lever i enlighet med förnuftet lever mot själen.
Paracelsus.
-Vad är det där för glas, broder Ángel? -Nån tog sig in i tornet igår.
Det kan vara samma person. Vi borde meddela priorn.
-Tack, broder. -Vi ses på mässan vid åtta, broder Elías.
"Hur saker verkar bestäms genom observationsmetoden."
"Då kanske ni kan förstå att när helvetets grindar öppnas..."
"...så får ondskan fritt fram."
Hittade du Manu?
"Det viktiga är att finna sanningen."
"Sanningen är den riktiga De vises sten som alla alkemister letar efter."
Okej.
Kan nån säga vad den här meningen betyder?
De dödas själar kommer att falla i helvetet.
Jättebra, Paul. Du är jättesäker.
-Var var du? Jag var orolig. -Jag berättar sen.
Vad är det med dig? Du ser inte ut att må bra.
Så där. Jag mår inte så bra, men...
Har du roligt med dina nya vänner?
Den sista som spöade mig sköt jag med ett jaktgevär.
-Och han var min pappa. -Släpp henne! Sluta.
-Släpp! Hon är rena giftet. -Jag tar hand om henne.
Jaså? Vad tänker du göra? Hon sa att hon skulle skjuta mig.
Jag vet att du inte tänker göra nåt för du tar alltid hennes parti.
Alltid? Nå? Gillar du henne så mycket?
Du är lite väl oregerlig.
-Behärska dig. -Jag vill inte!
Varför gör vi inget om Elías tog Manuel i den där befängda masken?
Göra vad? Ska vi spöa honom?
Ja, vi spöar honom. Vi nålar hans naglar, rycker ut hans tänder.
Vad som än krävs så att han säger var fan Manuel är.
Jag hatar att säga emot dig, Amaia, men vilken strålande idé.
-Du är rädd. -Det är klart.
För i tavlan såg vi fler med masker. För Elías är en i logen. Förstår du?
Vad ska vi göra då?
Inés...
Jag gör allt jag kan för att hitta ett sätt att hjälpa dig på
men då måste du stå på min sida.
Har du inte märkt nån ny följd av behandlingen?
Nej, inget alls.
Ska jag komma tillbaka imorgon?
Har ni inte hört att det har ringt ut?
Kan du stanna ett ögonblick?
Jag är glad att du kom. Sätt dig här, är du snäll.
-Jag har lektion nu. -Det går snabbt.
-Jag kan inte spela. -Du ska inte spela.
Jag vill bara att du låter fingrarna glida över.
Känn tangenterna mot fingrarna.
Jag måste verkligen gå.
Det räcker! Lämna mig ifred. Vad tror du Mara säger
om jag berättar att du låste in mig i ditt rum?
-Och du fortsätter. -Jag låste inte in dig. Jag...
Jag ville inte att nån skulle se dig så.
Lyssna.
Jag ska säga åt min pappa att sparka dig. Närma dig inte mig igen.
Fan...
Amaia.
Vad letar vi efter?
Tänd här.
Jag vet inte exakt, men nån ledtråd till var Manu kan vara.
Visst, en karta med en pil: "Här håller jag Manuel inlåst".
Nej, det är bättre att sprätta upp magen på honom.
Såg du lådan han hade? Där ligger masken.
Vi följer efter och ser var han går.
-Jättebra. Där var du snabb. -Kul.
-Aj, fan... -Du kan väl spela tamburin så alla hör.
Din syster och hennes vänner har förstört min hörapparat.
-Han lämnade... -Skrik inte.
-Han lämnade lådan. -Ja, i biblioteket.
Vi följer efter honom.
Han lämnade dörren...
Fan.
Han står där.
Han har gått.
Tänk om Manuel är där inne.
Jag vet inte. Om du flyttar på dig kan vi ser efter.
Han måste ha kommit därifrån, det finns inget annat här.
Försiktig!
Minns du tavlan? En av de maskerade la en man i marken.
Den är sned. Elías verkar ha flyttat på gravstenen.
-Tänk om Manu är inlåst under? -Hoppas det, för annars är det ett lik.
-Ett, två... -...tre.
Manuel ligger inte här.
-Det här är inte bra. De döda ska få vila. -Vänta.
-Du tror väl inte att Manuel ligger här? -Vi måste försäkra oss om det.
Vi kan inte gå innan vi gör det.
Ta tag där borta.
Ett, två...
Usch. Det här är Yolanda Pascual.
Hon är begravd med ansiktet nedåt.
-Gud, vad äckligt! -Det räcker, Amaia.
"Längtan efter odödlighet är fällan som djävulen använder."
"Traktens alkemister ville övervinna döden med sina brygder."
"Vi vill påminna om vikten att ha era elektroniska apparater avstängda."
Du gör mig galen med din overall.
Du? Ska vi ta hit Julio? Jag säger det så det blir roligare.
-Du har förstört stämningen, Eric. -Du gillar väl honom också, eller?
Åh, nej, vänta lite.
-Har du blivit betuttad i mig? -Dröm vidare.
Saknar du mig när vi inte är tillsammans?
Vi bor båda här. När skulle jag sakna dig? När jag ska byta tampong?
-Till exempel. Lyssna... -Vadå?
Jag föredrar att sticka nålar i pungkulorna än att du blir arg på mig.
-Om du ogillar Julio så skiter vi i honom. -Vi behöver inte vara radikala.
-Du och jag trivs tillsammans. -Ja.
Nej, Eric, nej, nej, nej. Eric! Vad är det med dig?
Adèle.
Jag vill inte se dig med Rita eller hennes gäng.
-Är det klart? -Ge mig inte order. Släpper du mig?
-Ja, när du lovar att strunta i Rita. -Det går inte. Vi är ihop.
Vadå ihop? Hon är en dålig person.
Hon är inte dålig.
Det de gjorde med Amaia då? Jag vet hur du är, Adèle.
Du tycker inte om henne. Jag vet det.
Skulle du veta det? Du har ingen aning.
Vad är det med dig, Adèle?
Va? Du...
Varför gör du det här?
Jag är trött på att svansa efter dig. Det är det.
Samla ihop bollarna som blev kvar på gården.
Det omkullkastar årets budget. Jag förstår inte varför du gjort det, Darío?
Maskinerna var nödvändiga. Kunde jag ha förutsett det? Ja, men det gick inte.
Skolan kan inte bli en operationssal för att bota din dotter. Det går inte.
Vad är det, hjärtat? Är allt bra? Ja?
-Ville du säga nåt? -Nej.
Jag ville bara hälsa.
Jag har pratat med Fran. Jag mår bra, jättebra.
Kila iväg.
Jag hade inte mått sämre om du lämnat 20 euro i nattduksbordet.
-Förlåt. -Jag förstår hur svårt det är för dig...
...men det ger dig inte rätt att komma och gå i min säng när det passar.
Yolanda Pascual.
-En tidigare elev. -Vad råkade hon ut för?
-Varför är hon begravd i klostret? -Hon gick i samma klass som "Trippen".
Jo, vi gick i samma klass. Hon var knäpp och vi gjorde det många gånger.
-Varför? -Hon var snygg.
Men jag hade gjort det ändå.
Varför säger du att hon var knäpp?
Hon höll sig på sin kant, var en virrpanna och var otrevlig mot alla.
En gång sprang hon ut naken på gården. Det var suveränt.
-Vad dog hon av? -Jag har inte den blekaste.
Hon försvann en dag och sen sa de att hon hade dött. Ingen brydde sig.
Okej, grabben. Vi ses.
Öppna ditt skåp, Rita.
-Varför det? -Öppna skåpet, Rita.
-Jag väntade mig inte det här, Rita. -Rita!
Det var inte jag.
Rita? Vet du vad klockan är?
Vad fin du är. Har du varit hos frisören?
Håll dig borta från min syster. Är jag tillräckligt tydlig?
Lägg av.
-Hör du mig? -Jag hör dig perfekt.
Idiot.
Få se...
Tack.
-För gemet? -Ja, för det också.
Titta vad jag har hittat.
Vad gör du?
Titta vad jag har här. Jag har gjort en teckning.
Titta. Jag är den snygga och du den fula.
Glöm det.
-Det är väl Manus? -Vad hittade ni det?
Vi fick städa lagret med hittegods. De är på oss hela tiden.
-Ta oss dit. -Till lagret?
-Ja, kom... -Varför? - Kom.
Du är jättesnygg, Rita.
Varför stal du den?
Jag ville ge den till dig.
Menar du det?
Följ med mig.
Jag vill att du gör en sak.
Bränn det.
-Vad säger du? Varför det? -För min skull.
Va? Nej.
Jag kan inte. Han är min bror.
Du sa det själv. Han struntar i dig. Han är alltid med Amaia.
Jag vill inte göra det.
Inget tillhör Yolanda Pascual.
Jösses... Titta på kallingarna. Vem lämnar sånt?
Enda spåret efter oss här kommer att vara ett par kalsonger och trosor.
Okej, jag lämnar några riktigt snuskiga då.
-Jag med. -Här är den.
Yolanda Pascual.
-Den var riktigt snygg. -Fanns det inget mer?
-Vad tycks? -Lite för stor.
Åh... Det ligger nåt här.
-Vad är det? -Är det ett brev?
Det verkar vara en dagbok. Jo.
"23 maj. Det har varit en hemsk dag."
"Lärarna har inte låtit mig ligga kvar trots kallsvett och skakningar."
"Jag hatar dem. Jag önskar att de dog."
"De skrattar åt mig sen de hittade mig naken på gården."
"Jag vet inte hur jag kom dit. Jag har minnesluckor som jag inte förstår."
"Det är som om jag slutar existera och sen kommer tillbaka."
"Inget lugnar ner mig längre. Inte ens min..."
"Min blåa amulett."
"Jag vill få slut på det här helvetet. Jag har aldrig trott på Gud"
"men jag börjar tro på djävulen. Jag går med dem när de kommer."
Vem skulle komma?
Jag vet inte men hon skriver "min blåa amulett".
Och i Elías låda med masken låg det en blå amulett.
Lådan måste ligga nånstans i biblioteket.
Det är samma sak.
Skakningarna...
...kallsvetten, minnesluckorna...
Du såg ju mig tidigare. Det var som om...
Jag vet inte, som om jag slutade att finnas.
Den där lusten att vilja döda nån...
Jag håller visst på att bli galen.
-"Visst är det roligt?" -Vad gör ni?
Gå, Adèle.
Va? Varför?
Rita! Snälla, Rita. Säg åt dem att släppa in mig.
-Stick då. -"De upptäckte mig..."
-Den hamnar alltid här. -Tack.
Just det, imorgon kommer nya maskinen så var snäll och prata med Fran
och att de installerar den så fort den kommer. Okej? Jättebra.
Och när ses vi igen?
Sabba inte det här.
Det här var väl skönt?
Det är ett utkast men jag har gjort viktiga upptäckter på mitt labb...
...som handlar om växtligheten i det här området.
Jag tror att det kan stärka min hypotes.
Det skulle förklara de konstiga fenomen som ni nämnde.
Det skulle förklara folkloren och traktens esoteriska litteratur.
-Vad anser ni? -Jag tror inte att ni vill veta det.
Ni är kvar vid ytan, kära Elvira.
Ursäkta mig, don Arturo.
Ni är religiös och jag förstår er ståndpunkt
men mitt arbete är vetenskapligt.
Ni talar om mysticismen som om det bara rör sig om lurendrejeri.
-Jag har aldrig sagt det. -Det här är för svårt för er att greppa.
Först när ni förstår hur stort inflytande djävulen har på människorna
kommer er avhandling inte bli mer än en sammanställning av recept...
-...från mormors apotek. -Ursäkta, don Arturo...
Jag tillhör dominikanorden. Förstår ni latin?
"Dominicanes." Vi är Herrens hundar. Vi är Hans armé.
Den här församlingen, broder Elías och jag har ett uppdrag:
Att slåss mot djävulen.
Han kommer alltid ha mig och mina bröder mot sig.
Det finns ingen låda, det är bara böcker.
Tystnad! Hit kommer man inte för att snacka. Vill ni ha en varning?
Kom ner.
-Vad är det här? -Kyrkoarkivet.
Här är den.
Här, tänd den.
Så där.
Här är den.
Yolandas block. Resten av dagboken.
"24 maj. Jag är rädd men jag ska gå till klostret."
"Det är enda lösningen. Jag ska göra mig kvitt djävulen inom mig."
"Jag kan bara lita på broder Elías. Han kommer veta vad vi ska göra."
"Han berättade att han utfört andra..."
"...exorcismer."
Det var därför hon var begravd vänd nedåt.
Hon var besatt. Kom.
Här! Här.
1513. 1653. 1732.
Det är akter om exorcism på logemedlemmar av Korpboet.
Jag förstår inte. Tillhörde Yolanda logen?
Om hennes saker ligger i lådan så tillhör masken henne.
Munkarna är inte logen. De har kämpat mot den i århundraden.
Okej, men vilka är det om det inte är munkarna?
Tack för att du kom.
-Lugn. -Vad vill du?
-Lyssna på mig. -Vad ville du berätta för mig?
Jag skulle vilja att du följer med mig. Jag vill visa dig en plats.
-Där berättar jag allt. -Jag tänker inte gå nånstans.
-Snälla. -Släpp mig.
Förlåt.
Jag vill be om ursäkt igen. Jag betedde mig som en idiot.
Ja, det gjorde du.
Du är full av överraskningar.
Du är sträng som lärare men du engagerar dig i eleverna.
Du är en munk som tvivlar på Gud.
En man gömd bakom ordensdräkten.
Och nu säger handledaren för min avhandling...
...att du är exorcist.
Jag avsa mig det för länge sen. Det hände nåt oförlåtligt.
Hon hette Yolanda Pascual. Hon var...
...en av dalens ungar.
Hon led jättemycket och...
Det var oförklarligt.
Hon råkade ut för märkliga saker.
Jag hyste många tvivel men priorn envisades att vi skulle öppna en akt.
Det fanns slutgiltiga bevis.
Och hon var dessutom övertygad om att hon hade djävulen i sig.
Hon klarade inte av trycket.
"Människans forna fiende, lämna Yolandas kropp,
som Gud skapade med kärlek! Vem är du djävul?
Säg ditt namn! Själva Kristus befaller dig!
Säg ditt namn, djävul! Själva Kristus befaller dig!
Han förödmjukade sig själv och blev modig efter döden."
Den dagen förlorade jag min tro och mig själv.
Hon var bara en flicka som behövde hjälp.
Jag har återigen sett samma symtom som Yolandas hos andra elever.
-Vad menar du? -Nåt håller på att ske.
Jag tror inte att det är bergsluften eller röken som sipprar upp ur marken.
Nej, det finns alltid en rationell förklaring, Elías.