Prethodno u "GRADONAČELNIK KINGSTAUNA".
Transfer u Kingstaun okružni zatvor
radi suđenja. Ko potpisuje?
Ja potpisujem. Ovo je veliki nered,
ali pokušavamo da ga počistimo.
To je nered tvog brata.
Svaka odluka u ovom mestu je manje od dva zla.
Imala sam stotinu momaka koji su se zakleli da bi se ubili za umrli za mene
i da bi ubili, ali ti se nisi čak ni zakleo u to.
Ti si samo uradio to.
Ubio si ih zbog mene.
Uradio sam jer su zaslužili to.
Upadaš u pogrešnu ćeliju, rođo.
Sve što imaš, ja sam ti dao.
A sad sve uzimam nazad.
Da li želiš da započneš rat?
Jebi ga, prekršili su svoju reč, Majk.
Razgovaraj s njima.
Oni su gladni ovoga.
Dolaziš?
Šta želiš za večeru?
Svejedno mi je.
Sve dok je upariš sa šampanjcem.
- Šampanjac? - Mm-hmm.
Proslavljamo.
- Šta proslavljamo?
- Drugo poglavlje o meni.
- To je duh.
- Nisi dobar u ovom, zar ne?
Znaš, ako ćemo se pretvarati, moraš da igraš svoju ulogu, dušo.
- Da, draga. Šta god kažeš, draga.
- To je bolje.
Pa šta da radim kad tebe nema? - Bilo šta što voliš.
- Treba mi svrha. - Kakva vrsta svrhe?
- Takva koja će mi držati mozak zaposlen.
- U redu, pa,
počni da pišeš poglavlje dva.
U redu? - Dobro.
- Vratiću se kasno, u redu? - Ne tako kasno, ipak, zar ne?
- Ne, neće biti dugo.
- Kurac?
Kakvo je ovo sranje?
Okružni zvaničnici navode da je
oko 75 stražara zarobljeno u objektu.
Još nemamo informaciju kako je pobuna počela.
Znamo da je pobuna...
- Zezeš me, jebem te.
- ...u objektu počela juče popodne
i nastavila je da se pojačava
u toku noći i jutarnjih časova. Nastaviićemo sa izveštavanjem...
- Idemo, idemo, idemo.
Mi smo napolju ispred tog zatvora čekajući odgovore.
Kažu da su im zvaničnici rekli
da će biti objavljen spisak...
- Smak sveta je, a ti se ne javljaš na telefon?
- Vidi, da li su rekli njegovo ime na vestima?
To je sve što treba da znam. - Ne, nisu.
- Dobro, ja ću da sredim to, u redu?
Shvatio sam. Ne brini.
- Policija je ovde. Oh moj bože.
- Vidi, mama, nemoj ništa da im kažeš, važi?
Ne pričaj s njima.
Nemoj čak ni da otvoriš vrata, mama, u redu?
Ne pričaj s njima! Čuješ me?
- Da li je ovo stan poručnika Kajla MekLaskog?
- Da. - Da li je on ovde?
Ne govori im ništa.
Kad ste ga poslednji put videli?
- Reci im da si ga videla jutros, dobro?
Da li me čuješ? Videla si ga jutros.
U redu? Čuješ li me?
Jebi me. Zezaš me.
- Videla sam ga ovog...
juče pre njegove smene.
- I niste ga videli od tada?
Da li je to neobično? - Veoma.
- Hvala vam, gđice.
- Da li mislite da je on u zatvoru?
- Postoji detektiv koji je zadužen za slučaj.
On će vas kontaktirati sa informacijama čim ih dobije.
- On će doći kući.
- Majkl... Majkl.
- Mama.
- Imaju detektiva zaduženog za slučaj.
I želim da pustiš policiju da radi svoj posao.
Ne idi tamo.
- Policija nije nadležna za zatvor.
Ti to znaš bolje od ikoga, u redu?
- Znam to. Ako on umre...
- Mi još ne znamo ništa. Saznaću to, razumeš?
- Oh moj bože. - On neće umreti, mama, u redu?
Slušaj me samo. On je dobro.
- Ako on pogine... - Pusti da ja sredim to.
Saznaću to, u redu? Ja ću te nazvati. Kurac!
Ovde je Ed. Ostavite poruku.
Ovo je poručnik Ferguson, Policijska uprava Kingstaun.
Molim, ostavite svoje ime i broj i javiću vam se.
- Državna policija želi da te uključi u svoju jedinicu.
- Ne primam naredbe od tih jebenih klovnova.
- Ovo nije želim situacija, naredniče.
Državna imovina. - Nemoj me zajebavaš, naredniče.
Te seronje uručuju naloge za jebenu prevaru.
Nikad nisu pucali u svom jebenom životu.
Ja sam pucao juče.
Tako da ja vodim svoj tim ili moj tim sedi na tribinama
i gleda ovaj usrani šou koji se dešava tamo.
- Neću da budem posrednik u ovom.
- U redu, zajebi to.
- Tamo mere kite.
- Iznenađenje, iznenađenje.
- Hej, da li ćeš dozvoliti odraslima da se pobrinu za ovo, Majk?
- Zato sam ovde.
- Mogu li da povežem mog narednika voda sa tvojim taktičkim komandantom,
tako da mogu da pomognu u planiranju?
Budi fin.
- Ovde je Sojer. Oh, to je Henk, zar ne?
Da, da, ne, ne. Slušaj, gde si?
Hajde da razgovaramo lično. Da, na putu sam.
Hajdemo. - Roberte, hej,
- U žurbi sam, druže. - Sačekaj sekund.
Ovo je Kajl On je s Janom.
- Šta? Da li si siguran? - Da.
Oni drže taoce? - 36 stražara.
- Kurac. I ne pominju se policajci?
- Nema policijaca. Pomenuli bi ta govna.
- Da, oni bi pevali to, zar ne?
Pa vidi, odeljenje zna, u redu, samo je pitanje
vremena kada će jebeni zatvorenici saznati.
- Da, da, da. Kajl kominicira?
- Ne. - Kurac, on bi komunicirao.
- Znam.
- Možeš li da stupiš u vezi s nekim unutra.
- Sve ide samo na govornu poštu.
- To je zato što su sejbani.
Ko ometa signal mobilne telefonije?
Da li ometaš jebeni signal mobilne telefonije?
- Hej, hej, hej, ne želimo da zatvorenici
komuniciraju sa spoljnim svetom.
- A šta je sa zatvorskim službenicima
i dvojicom detektiva za ubistva, koje nisu uhvatili i
koji ne mogu da nam se jave sa obaveštajnim podacima,
jer im ometaš jebene telefone?
- Imate dva policajca u zatvoru?
- Da.
- Kako znaš da nisu uhapšeni?
- Zato što ne vise obešeni o noge na jebenim zidovima.
Koristi svoju glavu, a ne priručnik.
Hej, slušaj, razmisli šta sve možeš da naučiš
ako počnemo da slušamo
šta ljudi govore!
Kurac! Pa, posle tebe.
- Vratite mobilnu mrežu onlajn.
- Za ime boga, moram da se borim sa ovim govimam.
Kule su podignute, ali ne zovi ga, pusti ga da te on zove.
- Da, razumem. - Ali možeš da pozoveš ostale
one idiote i daš im na znanje da
država ima zeleno svetlo i mi jebeno dolazimo.
- Da. razumem.
- Hajdemo, momci. Uskačite u sedla.
- Hajde, dete. Telefon nečujan.
Pametno dete, utišaj telefon.
- Poslednja velika pobuna u USA
dogodila se u Li popravnom institutu
u Bišopvilu, Južna Karolina.
Ali zatvor u USA nije preotet od 1980.
Tada su zatvorenici preuzeli državni zavod
u Santa Feu, Novi Meksiko.
To je bila najsmrtonosnija pobuna u istoriji ove nacije
do danas.
Muški zatvor u Kingstaunu je srednja sigurnost.
- Oni pucaju u nas! Oni pucaju u nas!
Oh moj bože!
- Isuse...
- Kako da znamo kuda idemo, jeb'o te?
Jebi ga, jebi ga!
- Skini mu pantalone.
- Hajde, hajde. Hajde.
- Oh sranje, to je moj telefon. To je moj telefon.
Majk. To je Majk.
- Robert. Robert. Imam ga.
- Ovuda, ovuda, ovuda.
Glavu gore, glavu gore.
- Imam nekog unutra sa mobilnim.
- Imaš broj? - Da, da. Kajl MekLaski.
- Držite se.
- Tamo je on.
- Imamo ga. - Jugoistočni ugao.
- Možeš li da kažeš koji sprat? - Treba mi 3D šema.
- Pitaj ga koja soba i koji sprat.
Kaže da su ispod.
- Slušajte, dame.
Imam dva policajca ispod zatvora.
- Drži se samo.
- Šaljemo jedinice za specijalne operacije. - Da, da.
- Izvući ćemo ga odatle. - Da.
- Ja sam na redu.
Treba mi usluga.
- Kakva usluga?
- Ti si Majk MekLaski?
- Da.
- Oni neće da razgovaraju sa mnom. Žele da razgovaraju sa tobom.
- Dobro. - Zašto?
- Ja sam advokat zatvorenika, eto zašto.
- Ti si takođe kriminalni doušnik.
Izgleda kao sukob interesa, ako se ja pitam.
- Pa, da, kao što sam rekao, ja sam advokat zatvorenika.
Neko je već obavešten o njima.
Zato su unutra. Tako da ne vidim sukob.
A vi? Bilo ko?
- Da li si voljan da govoriš u naše ime?
- Da, da.
- Imate pravo da ćutite.
Sve što kažete može i biće
upotrebljeno protiv vas na sudu.
- Uhapšen sam?
- Kada zatvorenici počnu da traže da ih zastupa čovek
a taj čovek nije advokat, moramo da pretpostavimo
da radiš sa kriminalcima.
Što znači da moramo pretpostavimo da si jedan od njih.
I u slučaju da se kaže nešto što te inkriminiše,
želim da to bude prihvatljivo na sudu.
- Imate pravo na advokata.
Ako ga ne možete priuštiti, biće vam dodeljen.
- Da, želeo bih advokata. Da.
- Pa, želja je u jednoj ruci, govno u drugoj.
Vidi šta dolazi prvo.
- Da li razumete ova prava kako sam vam ih objasnio?
- Da. Da, razumem.
- Molim, potvrdite da razumete.
- Da, kurac! Razumem ih. Šta je s jebenim telefonom?
- Ovamo.
- Niko na tom zidu ne radi ništa a da ja to ne kažem.
- Znaš li ko je na ovome? Ne znaš?
Ovo je Majk.
- Divlja vremena.
- Da, prilično loše isplanirano, Karlose.
Ha? Znaš kako se ovo završava.
- Razumeš, Ese. Nemam pojma kako se ovo završava.
Ovo ne liči na pobunu.
Ovo izgleda kao revolucija. - Pa, nije.
To je pobuna.
- Šta god da je,
svi ovde žele da se odigra.
- Dobro, hajde da odigramo, Karlose.
Dozvoli da ti kažem kako se završava.
Završava se sa 50 snajperista na zidu
a jebena Nacionalna garda u Hamvijima
vozi kroz jebenu glavnu kapiju
i puca na sve što vidi.
Ovde je vojska od 100 braće
spremna za ono što pošalju.
- To nije vojska, Karlose. To je u najboljem slučaju rulja.
A vojske ne pucaju na novinarske helikoptere.
- Nazovi to kako hoćeš.
Zatvor je naš.
I mi ćemo ga braniti. Oni treba da znaju to.
- Oni znaju sad, u redu? Razumeš?
Imate li zahteve? - Oh, imamo zahteve.
- Hoćeš da podeliš?
- Prvo, pogledaj dvorište.
- Da li se plašiš?
- Jebi se, jebi se, jebi se.
- Karlose,
igraš protiv kuće ovde, u redu?
I nastavlji da guraš svoje žetone.
Oni ne mogu ništa da urade, Majk.
Većina nas je ovde doživotno.
Ovo nije život, Ese.
Uopšte nije život.
Kazna nam uzima vreme,
našu slobodu,
ali oni uzimaju više.
Uzimaju nam dostojanstvo, našu muškost.
Stvari koje nas čine ljudima, to su uzeli.
A sada ih vraćamo.
- Ovo ne govori on. Ovo nije Karlos.
On čita ovo sranje. - Zašto je to važno?
- To znači da on nije vođa.
- Karlose, ko vodi ovaj usrani šou?
I molim te, nemoj mi reći da si to ti, jer nisi.
- Upoznaćeš ga, Majk.
- Da? Jedva čekam.
- On ne može da dočeka da te sretne.
- Pa izlazimo li na ručak, da li je to?
- Ručak je. To je kasni ručak.
4:00 popodne
- Dobro, srećemo se u Crvenoj kočiji.
- Srešćemo se ovde. U dvorištu.
I reći ćemo ti šta želimo.
- Zašto mi jednostavno ne kažeš sada?
- Reći ću ti lično.
- Šta ako mi oni ne dozvole, Karlose?
- Uradi to, jebem te.
- Pogledaj monitor.
- Svi oni dolaze po tebe.
Sad, jebi se.
Jebi se!
- Jebi se.
Jebi se!
- Ne...
- Bože... - Dođavola.
- Pustiće te.
- Da li imaš neku ideju šta oni žele?
- Da, da. Imam prilično dobru ideju.
- Hoćeš da podeliš tvoju teoriju?
- Osvetu.
- Ššš, ššš, Kajle, diši. Hajde.
Hajde, diši, možeš ti to, druže.
Diši, izdahni.
Tako, tako.
To je to, to je to.
-Ovo je sudnji dan, mater vam jebem.
- Ššš, ššš, ššš.
U redu je.
- Neki od vas, jebem vam mater će poći sa mnom.
- Možda.
Ali neki od nas neće.
Oh sranje.
- Imamo prijatelje.
- Roberte. Robe...
Moraš nas izvući odavde, jeb'o te.
- Razumeš, brate, ali prvo ćemo im odneti ovo, u redu?
- Samo ih jebeno skuvaj
i odvedi ga odavde - Hej, hej, pogledaj me.
Gledaj u mene.
Ako se ne suočiš sa njima, ako ih ne udariš
u jebena usta za ovo, kajaćeš se zbog toga
do kraja svog života. U redu?
Hajdemo. Hajdemo. Hajde.
- Hajde.
- Reći ću ovo.
Kada ovi jebači čiste kuću, oni očiste kuću.
Ti jebači su čak počistili ispod sofe.
Sranje.
Da, Stivi.
- Alo.
- Hej, koji je broj ulice ovde?
- 1976.
Hej čoveče, moraš da dođeš i vidiš ovo.
- Oh sranje.
- Moraš da dođeš da vidiš ovo sranje.
Kiselina
- Da, proveri ovo. Čaure.
- Mislio sam da je ovo kuća za kuvanje?
- Ne, čoveče, ovo je nešto drugo.
- Znam koga možemo da pitamo o ovom.
- Sinoli? - Bolje.
- Kurac. - Pogledaj vreme.
- Bio je ovde, kada su pucali poziv je stigao.
- Da. - Da li to ide u izveštaj?
- Čim telefon uđe u dokaze,
sve to ulazi u dokaze.
- Oh, šta to radiš, čoveče?
- O čemu ti pričaš?
- Imaš jednu lampu napred, a jednu na tvojim leđima.
One emituju svetao, zeleni stroboskop
koji možemo da vidimo kroz naš noćni vid.
- U redu, pa to je super, osim što nije mrak.
- Kad on ide preko? - Za jedan sat.
- Biće mrak.
- Mi ovde ne kontrolišemo raspored.
- Kingstaun policija ima jedinicu za specijalne operacije u zatvoru, gdine.
- Oni, šta? - Oh, kurac.
- Mamu im jebem.
- Mi imamo jurisdikciju.
- Imali ste jurisdikciju dok niste izgubili zatvor
i izgubili ste vašu jurisdikciju tim.
- Ovo je državna zemlja. - Iznajmljena od grada.
Kad govorimo o državnoj jurisdikciji,
ovde dolazi državna policija. Pogledaj to.
Biro za zatvore želi da zatvorski službenici rukovode.
- Uz dužno poštovanje,
vaš tim nema iskustva sa napadačima koji uzvraćaju vatru.
Državna policija drži mesto dok Nacionalna garda nije ovde.
- Nacionalna garda? - Vi ne pregovarate?
- U aktivnim smo pregovorima,
ali pripremamo se za najgore.
- Oni će ga uzeti nazad.
- Znaš li šta sada gleda svaki zatvorenik
u svakom zatvoru sa kablovskom?
Ovo je jebena glupost.
To je guvernerov poziv i guverner kaže,
ne dok sam ja vlasti.
Ugasi ga, pa da, prokleto si u pravu.
Povlačimo ga nazad.
- Izvuci svoju jebenu jedinicu za specijalne intervencije iz mog zatvora.
- Imam dva detektiva zarobljena tamo.
Oni navode njihovo bekstvo.
- Oni treba da ih navode brže.
- Kurac.
- Pa šta, da li si spreman?
- Kao što ću ikada biti.
- Ovo će dobiti ako zajebu ovo.
Pobrini se da to razumeju.
- Da.
- Nacionalna garda je na zidu.
Hajdemo napolje iz ove usrane rupe.
Hej, seronjo.
- Ovo je jebeno ludo, ovo je jebeno ludo.
- Slušaj me, hoćeš da se vratimo sami?
Ha? Hajde. Hajde, hajde.
Skoro smo kod kuće, slobodni. Idemo, idemo.
Hajde, hajde.
- Teško je poverovati da smo ovo sagradili za ljude.
- Teško je poverovati da postoje ljudi za koje smo morali da sagradimo ovo.
Pa, postoje.
- Izgleda da pregovarač sada ulazi u zatvor.
- Oh moj bože.
To je Majkl.
Ubio ga bog.
Ubio ga bog, ubio ga bog.
- Majk. Miki.
Moraš da nas izvučeš odavde, čoveče.
- Radim na tom.
Šta god da se desi,
ovi idoti ne izlaze nikad iz ovog mesto, rođo.
Nikada.
Dugo vremena. - Da.
Mislio sam da si izašao. - Jesam.
Vraćaju me nazad.
Nikada neću otići sada.
Zašto ne odemo negde da razgovaramo?
- Gde on ide? - Nisam siguran.
Kroz gomilu.
- Izgubio sam ga iz vida. Još ga imaš?
- On ulazi i izlazi.
- Hej, koji kurac ti radiš ovde gore?
Koji kurac ti radiš ovde gore?
- Ovo je moje radno mesto.
- Imam zatvorskog oficira na kuli tri.
Hej druže, laknulo ti je.
Ostavi oružje na mestu i siđi sa tornja
do sabirnog centra na parkingu.
- Ovo je moje radno mesto. - Ovaj jebeni momak.
Hej, seronjo, to nije zahtev. To je jebeno naređenje.
- Ovo je moje radno mesto. Ja ne radim za vas.
- Dobro, daj mi tvoje oružje. Spusti se niz jebene stepenice.
- Ne možeš ti da mi govoriš šta da radim.
- Daj mi tvoje oružje.
Ne zajebavaj me danas.
Ideš dole niz jebene stepenice.
- Ovo je moje radno mesto!
- Dobro. Ostani onda tamo.
- Dakle, imaš zahteve? - Da, imam zahteve.
- Šta su oni? - Da oni gledaju.
- Šta da gledaju? - Na šta su nas naterali.
- Jebeni bože...
Daj, Pol, poslat si ovde zbog pokušaja ubistva.
Ovo mesto te nije učinilo ničim, što već ni bio.
- Ja sam zločinac. Ne poričem to.
I ona budala koju sam ubio.
Znao je igru isto kao i ja.
Ali sada, mi samo psi koje tuku svaki put kada nas hrane.
Vidiš kako polovina ovih budala misli da je batina deo obroka,
ali ja ne. Ja znam razliku.
Obećali su nam, Majk.
Održali smo obećanje i ubili smo onog idiota.
Šta smo tražili zauzvrat?
Nahranite nas nečim jebeno pristojnim,
ponašajte se prema nama kao prema jebenim ljudima.
Ja nikada neću izaći odavde.
Umreću ovde, Majk.
Ne mogu da kontrolišem to,
ali znaš li šta mogu da kontrolišem?
Mogu da kontrolišem kako da umrem.
I neću da umrem kao neki starac koji slika
akvarele ptica koje nikad nije video.
Neki napola prebijen čovek, ne.
- To je jebeno dobro za tebe, Pol.
Izađi kako hoćeš, čoveče.
Ipak, nemoj donositi tu odluku za druge.
Pusti ih da oni odluče sami za sebe.
-Ne mogu da odlučim sranje ni za koga.
Nisam im tražio da izađu iz ćelija
i siđu ovamo sa mnom, ali oni su ipak ovde.
- Šta je sa stražarima?
Hm? Koji su kurac oni izabrali?
- Oni su birali svakog jebenog dana.
Oni su najhladniji, jebeni kriminalci ovde.
Teraju me da jedem moje sopstveno govno.
Uzimaju pisma koja pišem mojoj ćerki,
brišu njihova dupeta njima i jebeno ih vraćaju nazad.
Bio si ovde unutra, čoveče.
Znaš šta je to, rođo.
Šta mislite kako kriminalci u zatvoru unose drogu ovde?
Kao prvo?
Misliš da sam naterao moju staru da unosi to sranje pod suknjom?
Sranje, droga je jeftinija ovde nego na ulici.
Ovi idioti se bude svako jutro
smišljajući nove načine da nam naprave pakao.
A na odlasku na spavanje rade više od tog.
Vreme je da svet zna.
Vreme je da neko pošalje poruku.
A glasnik sam ja.
Potrudi se da im kažeš šta sam rekao, Majk.
Pol... - Vreme je da naslikamo svet
- sliku. - Miki.
Majk...? - Da, radim na tom.
- Da, ti si moja Mona Liza. - Ne, ne, ne, ne!
Ne!
Imam te, imam te. Evo ga.
- Bolje se pomerite, momci. Ka meni.
- Hej, on je prilično loše.
- Majk. - Šta?
- Jesi li dobro, druže? - Tu si.
- Pogođen? - Da li sam pogođen?
- Dobro si, druže.
Postalo je malo ludo, a?
- Misliš?
Sranje. Kurac.
Gde je moj brat?
- Hej, druže, ponosim se tobom. Uradio si to.
- Jane.
Dobro si? - Da.
- Da, dobro si. Dođi ovamo, dođi ovamo.
Dobro si.
- Da.
Da.
Hej, hajde. Daj da ne radimo ovo sranje ovde.
U redu? Nosimo se u kurac odavde.
Hajde.
Dobro si.
Dobro, ostani sa mnom. Dobro si. Kurac.
Držim te, držim te.
Oh. - Gospođo.
Oh moj bože. Oh moj. Oh.
Oh da, oh, hvala ti.
Oh, hvala ti.
Izvini, mama.
Naučila sam nešto danas.
Da.
Ono što su mi uzeli,
nikad neću vratiti.
To je kao...
sve što su uradili samo je uzelo delić moje duše.
Sada me je samo manje.
I moram da živim s tim.
Ili završim ono što su oni počeli.
Odsečem ostatak mene.
Naučila sam i to.
So,
Da li je to što planiraš da uradiš?
Odsečeš ostatak sebe?
Razmišljala sam o tom.
Zašto si se predomislila?
Počela sam da razmišljam,
šta ako duša može ponovo da poraste?
Preveo: Mita Tehnička Obrada: CRAZY SRBIN PRODUCTION