Stress, det påvirker helt sikkert min søvn.
Og det er for et par år siden.
Det er ikke så stort et problem nu. Det er faktisk ikke sandt, det er det.
Ja, jeg falder fint nok i søvn, og så klokken 02.30.
Det er et skud adrenalin,
og min hjerne begynder bare at gennemgå en tjekliste af ting.
Så som: "Generer det mig? Gør det... Nå, den, ja godt.
Lad os tænke på det, lad os pille i det."
-Bliver du lidt nervøs nu? -Jeg føler lidt kvalme.
Nogle gange ved jeg ikke engang hvorfor.
Og jeg ville ønske, jeg kunne håndtere stressen bedre.
Det blev lige meget mere virkeligt, ikke?
Ikke kun fordi det stinker...
Okay.
...men også fordi, det kan slå mig ihjel.
Men det viser sig, at den bedste måde
at beskytte mig mod stressens raseren
er at konfrontere den lige på.
Så nu gør vi det.
TRE DAGE TIDLIGERE SIDNEY I AUSTRALIEN
Fortæl mig så, hvad der stresser dig?
Bare det sædvanlige, vel. Og andre gange andre ting.
Så som?
-Undskyld. -For himlens skyld.
Det gør mig nervøs at køre bilen her.
Stress er ofte en stor del af mit liv.
Derfor er jeg her med dr. Modupe Akinola.
En berømt psykolog med en banebrydende tilgang til stress.
Du må have haft noget, der var stressende?
-Tænk på det mest... -Jeg har tre børn,
det er ret intenst.
-Du ved. -Ja. Det er det.
-Du forsøger at håndtere tre børn... -Ja.
-...holde alle glade, sunde. -Jep.
Og hvis jeg arbejder
-oveni og træner. -Ja.
Og så i weekenden blev jeg, du ved, utroligt overvældet,
og børnene mister fatningen. Vi var på en restaurant,
folk kiggede og tog nok også billeder.
Man har en kort lunte,
-og man forsøger... -Okay.
...ikke at blive for vred.
Og jeg følte min puls stige, åndenød, den slags.
Det er vigtigt for Chris at ændre på tingene,
for stress handler ikke kun om at have det skidt.
MODUPE AKINOLA - PSYKOLOG, COLUMBIA BUSINESS SCHOOL
Med tiden kan det dræbe,
bidrage til sygdomme som kræft, sukkersyge og hjertesygdomme.
Én af de ting, vi vil, er at lære dig måder,
så du kan ændre tankegang og overkomme noget af det stress, du føler.
-Ja. -Jeg kalder det at date sin stress.
-Ja. -Man skal date sin stress.
-Jeg har et solidt forhold... -Hvad kan den lide?
-...til min stress. -Tja, ja.
Men vi skal gøre det til et sundere forhold.
Det er lidt dysfunktionelt.
Vi har alle evnen til at kontrollere vores stress.
Men for at gøre det, skal vi konfrontere den lige på.
Så jeg vil lære Chris værktøjer og teknikker,
der hjælper ham med at håndtere den stress, der er uundgåelig i livet.
Måske virker det vanvittigt, men for at gøre det,
vil jeg bede Chris sætte sig selv i en utroligt stressende situation.
Okay. Om tre dage skal du gå henover den kran.
Det tårn er 900 fod højt. Det er 275 meter.
Vent.
Ja, det er højt.
-Du lyder lidt nervøs. -Jeg tænker bare...
Nej... Jeg er nervøs. Meget nervøs.
Hvad gør dig nervøs?
-For en del af... -Døden spiller normalt en stor rolle.
-Er døden en del af det? -Ja, ja. Jeg bryder mig ikke om højder.
Det handler ikke om bedriften i det,
det handler om at forberede dig på at kunne håndtere og være til stede,
trods de følelser, som du føler lige nu.
-Det er lidt... -Jep.
...at træne din tankegang til at være okay og omfavne stressen,
-så det ikke slår os ihjel senere. -Ja, nemlig.
Og når vi gør det, vil du være klar.
Jeg er både nysgerrig, spændt og bange...
Og jeg ved, at I nu tænker:
Hvorfor helvede gør jeg det her?
Sandheden er, at jeg de fleste dage føler mig ret ung.
Men tiden går.
Ting der kan forkorte mit liv...
...arbejder allerede indeni mig.
Den gode nyhed er, at jeg kan gøre noget ved det.
Så i løbet af det næste år
påtager jeg mig seks usædvanlige udfordringer.
-Afsted! -Hvor jeg presser mig selv til grænsen.
For at opdage, hvordan vi kan låse op for
hemmelighederne til at leve et sundere, længere liv.
1. AFSNIT STRESS-SIKRET
-Der er det! -Ja. Sådan.
-Der er hun, makker. -Den store, høje, tynde tingest.
Og den her store, høje, tynde tingest vil tage en dommedagsgåtur!
Den ser ikke mindre ud herfra!
Der er kun tre dage, til den her skøre udfordring,
og jeg håber, jeg kan støtte mig til mine venner,
Aaron Grist og Luke Zocchi, som moralsk støtte.
-Jeg får det dårligt. -Jeg ser kranen, makker,
-den er allerede deroppe, helt klar! -Det ligner, den vakler lidt.
Det ser så upålideligt ud.
-Den er kæmpe. -Ja, makker, hyg dig.
Forhåbentlig lægger vinden sig, men generelt
blæser det op op ad dagen.
Hvorfor har jeg dem egentlig med?
Især eftersom planen for i dag er,
at Modupe skal give mig første time i at håndtere stress.
INTERNATIONALT KONFERENCECENTER SYDNEY I AUSTRALIEN
Okay, så det jeg skal have dig til, er at tage trøjen af.
-Nå da! -Ja.
Og så giver jeg dig den trøje på,
for den lader mig måle dine fysiologiske reaktioner.
Det ligner en kjole. En nederdel, hvad er det?
-Nej, det er en undertrøje og... -Okay.
...de bruges af NASA's astronauter.
-Virkelig? -Så, tag trøjen af!
Venner, giv mig en hånd.
-Okay. -Okay, sådan der.
Han har lavet armbøjninger inden.
Han flekser. Han holder vejret.
Jeg flekser slet ikke!
Den skal være stram nok til, at vi får signalet,
men føles det godt?
-Bare helt afslappet. -Se, hvor du viser dig frem.
Og du skal også tage den her over hovedet...
-Okay. -...og denne del
skal sidde heromkring.
Og den måler dit blodtryk.
For at forberede Chris på gåturen på kranen,
vil jeg begynde med, at han oplever en stressende situation,
der er designet til at hjælpe ham med at få bedre forståelse for,
hvordan hans hjerne påvirker hans krop.
-Du ser dit blodtryk... -Blodtryk, hvad?
...vi ser antal åndedrag, puls.
PULS 65 SLAG/MIN
-Ja. -Lige nu er du
på 65 slag per minut.
Det vil jeg betragte som dit udgangspunkt,
og så sammenligne alt med det.
Jeg har tjekket Chris' puls, når han slapper af,
og jeg vil se, hvordan den ændrer sig,
når han laver noget, der er stressende for ham.
-Det er... Jeg kan se den hånd. -Ja?
Så, jeg vil have, han oplever
en virtuel udgave af gåturen på kranen.
Okay, du skal bare gå over den planke.
Og afsted med dig.
Wow! Ses venner.
-Der er langt op, hvad? -Jep.
VR-oplevelsen er fascinerende.
Wow.
Den ene del af min hjerne er meget klar over, at det ikke er ægte.
Den anden del skriger: "Det her er vanvittigt! Hvad laver vi?
Vi kommer til at dø!" Jeg føler det i maven.
Den samme nervøse energi, jeg ville have, hvis jeg faktisk stod på en bygning.
Hans puls var på 65, og den er helt sikkert på vej op.
Antal åndedrag er på vej op, det var 12 før.
Der er helt sikkert frygt.
Det føles meget vakkelvornt nu.
86 SLAG/MIN PULS
Det er... Jeg kan ikke!
Selvom der ingen rigtig fare er for Chris,
opfatter hans hjerne truslen, hans stressniveau øges.
Det er den klassiske kæmp eller flygt-reaktion.
Når min hjerne opfanger noget stressende, er det som at tænde på en kontakt.
Mine nerver sender hele mit system på overarbejde...
BINYRE KORTISOL OG ADRENALIN
...og sender et væld at hormoner ud i mit blodomløb.
Min vejrtrækning øges, mit hjerte slår hurtigere, jeg er oppe at køre.
I faresituationer ville det energiboost hjælpe mig med at kæmpe eller stikke af.
KÆMP ELLER FLYGT
Når det så er ovre, bør mit stresskredsløb slå fra. Ingen skade sket.
Men når vores stress ikke går væk,
bliver et af hormonerne, kortisol, ved med at flyde...
KORTISOL
...og så kan vores kæmp eller flygt-kredsløb ikke slå helt fra.
Med tiden bliver vi udbrændte, hvilket kan føre til for højt blodtryk,
et immunforsvar der ikke fungerer og forhøjet blodsukker.
Hvilket alt sammen øger risikoen for dødbringende sygdomme.
Så underligt.
Hvor meget steg min puls?
Det virkelig interessante var,
at mens du kørte op, steg den, for at give dig energi
og mobilisere dig til at gøre det, der krævedes.
Problemet er, at hvis du har det forhøjede niveau
hele dagen, så bliver tingene
mindre sunde, mindre funktionelle.
For det betyder, at din krop ikke slår fra
og hviler sig, som den bør.
Det, det fik mig til at tænke, var: "Det bliver noget lort at gøre rigtigt."
Og det er det, vi skal arbejde med!
Ja. Zoc. Du skal prøve!
Min ven Zoc kan virkelig ikke lide højder...
-Sådan der. -Åh, men dog.
...så det her er en mulighed for at presse hans kæmp eller flygt maksimalt.
Hvad h...
Åh, mand.
Nej. Nej.
-Kom så. Afsted. -Åh, mand. Jeg ryster vildt, mand.
-Se hans ben. -Kom så.
-Jeg kan ikke. -Gør det.
-Kom nu, Zoc.
-Afsted. -Kom så, kom så.
Jeg kan ikke.
Kom så. Bare tag tre, fire skridt.
-Godt. -Kom så.
-Kom nu, Zoochie. -Kom nu, Zoc.
-Tal mere med dig selv. Det hjælper. -Jeg kan godt, Luke. Jeg kan godt.
Jeg er fuldt...
Det er så virkeligt! Så virkeligt. Jeg følte, jeg faldt.
-Du forstår ikke, hvor virkeligt, det er. -Hvad mener du?
-Det er så... -Okay, jeg er ikke så skidt som Zoc,
men helt ærligt, så er jeg ikke vild med højder,
og det her har fået mig til at føle
mig mere afskrækket for gåturen på kranen, end jeg var før.
Men hvis Modupes træning kan hjælpe mig med at kontrollere min stressreaktion
og sænke min risiko for sygdomme, så er jeg med på legen.
TO DAGE TIL GÅTUREN PÅ KRANEN
Jeg vil vise Chris, han kan reducere risikoen for hans helbred,
hvis han skruer ned for sin reaktion på stress ved at kontrollere hjerne og krop.
Så selv, når han går hen over kranen, kan han gøre det roligt.
VANDCENTER SYDNEY OLYMPIC PARK
For at forberede ham på udfordringen er min plan de næste par dage,
at Chris skal arbejde med folk, der håndterer ekstrem stress
på jævnlig basis.
Okay.
Jeg vil introducere dig for to officerer fra specialstyrkerne.
-Harry og Justin. -Dav, Chris, hvordan går det?
-Godt, tak. -Dav, Chris.
Hej Chris, velkommen til specialstyrkernes ukuelighedstræning.
-Tak. -Du skal deltage i
en drukningssikrings-øvelse,
som er noget af det, specialstyrkerne gør.
Den er designet til at overbebyrde dig med stress,
men jeg vil vise dig nogle kneb
-og værktøjer til at komme igennem. -Ja.
Aktiviteten er designet til at opbygge mental styrke
i vores mænd og kvinder i specialstyrken.
Hele vejen gennem øvelsen vil du være bundet på hænder og fødder.
Jeg føler mig stresset i situationer,
jeg ikke har kunne forberede mig på.
Der flyver alt muligt dumt gennem mit hoved nu.
Jeg begynder at tænke, hvad hvis jeg virkelig drukner?
Hvis du, når du er under vandet, føler du besvimer,
så bare kom op til overfladen, så redder vi dig derfra.
Hvis du stritter imod de instruktioner, vi giver dig,
hvis du besvimer eller drukner, så er du dumpet.
-Okay, er du klar? -Ja.
I gang med første opgave, op og ned. Afsted!
Målet er at sparke fra bunden 20 gange,
hvilket kun giver mig et splitsekund til at få nok luft.
Find en rytme! Træk vejret! Rytme!
Jeg ved selvfølgelig, jeg har ilt nok,
og jeg ved, de ikke vil lade mig drukne.
Men jeg kan føle mit hjerte hamre. Stressniveauet stiger.
Saltomortaler under vandet, når du er klar.
Jeg kan mærke, mine lunger begynde at brænde.
Okay, den er dumpet. Svøm to baner.
Det er brutalt, og det bliver sværere og sværere.
Det er to dumpede.
Hvordan klarer han sig?
-Han går til bunds. -Ja.
Okay, gå over til at flyde!
Jeg kan ikke engang få hovedet langt nok op til at trække vejret.
Og så sætter panikken ind.
Så, Chris var ikke en stor succes, bortset fra...
Tja, intet, du dumpede alt.
Hvordan har du det?
Det var hårdt arbejde, og der var så meget teknik,
tror jeg, og... og også bare...
...at undgå en situation,
-hvor man går i panik. -Ja.
Ikke mange af os bliver udsat for drukningsprøven,
men vi komme alle ud på dybt vand.
Vi oplever situationer, hvor vi ikke er forberedte,
og vi siger til os selv: "Jeg er en taber. Jeg kan ikke."
En ting er at bruge positiv selv-snak.
Det handler om at omfortolke, hvad man tænker, når man tænker negativt.
Okay.
Kan jeg faktisk gøre det her, hvis jeg tænker mere positivt?
Hvordan kan jeg gøre det anderledes? Hvad får jeg ud af oplevelsen?
Positiv selv-snak vil hjælpe Chris med at indse, at kæmp eller flygt
ikke kun reagerer på verden udenfor.
Vores egne tanker og følelser kan også påvirke kredsløbet.
STRESS-SIKRET
Hvis jeg er under pres, og jeg tror, jeg ikke kan klare det...
...trykker min hjerne på panikknappen...
...og beder mit kæmp eller flygt-kredsløb om at skifte gear
og forberede mig på det allerværste.
Når man forventer skader, strammes arterierne op
og sender blod mod min kerne.
Så der er mindre risiko for at bløde ihjel.
Problemet er, at med mindre blod til muskler og hjerne
begynder min mentale og fysiske styrke at svækkes.
Men ved at tænke mere positivt
kan jeg vende den fysiske reaktion.
Åbne for mine blodkar igen, så jeg kan finde energi til at klø på.
Jeg er stadig oppe at køre, men stressen arbejder ikke længere mod mig.
Chris, vi hopper i poolen igen og vurderer din flydning igen.
Afsted.
Han vil hade det her.
Tilbage i vandet føler jeg det samme pres tage over.
Og så gør jeg, som Modupe bad mig om.
Jeg lukker for de negative tanker, og siger bare til mig selv:
"Jeg kan godt, jeg har ilt nok. Jeg drukner ikke, jeg drukner ikke."
Kom nu, kom nu, kom nu.
Og nu føler jeg en fornemmelse af ro.
Jeg fokuserer på rytmen, og jeg ved, jeg kan klare opgaven.
-Det er bedre. -Ja.
Man kan finde en rigtig god rytme
-op og ned. -Ja.
Det er vigtigt, han slapper af,
han tænker det igennem,
han bruger de værktøjer, du gav ham.
Ja. Jep.
Sidste aktivitet, vi laver, er hentning af maske.
Kom så, store slambert. Find den.
Jeg føler mig mere positiv, selvsikker, stærkere i vandet.
Det er, som om mit stressniveau ikke længere holder mig tilbage.
Ja. Kom så.
-Ja! -Så kom herover med den.
Okay, vend ryggen til kanten.
-Ja, okay. -Jep, sådan. Klar? En, to, tre.
Okay.
Okay, hvordan føltes det?
Det var... lidt mere intenst.
Ja. Du klarede det meget bedre anden gang.
-Det er positiv selv-snak. -Ja. Ja.
Så fremover skal du lære at indarbejde
nogle af disse psykologiske værktøjer i din hverdag.
Også hvis det bare er et manuskript, eller du filmer.
Hvad er de negative ting, der dukker op i dit hoved?
Hvis jeg føler, jeg ikke er forberedt nok,
eller jeg føler, jeg ikke kender manuskriptet så godt.
Men tænker du katastrofetanker?
-Jeg plejede at gøre det meget. -Ja, ja.
Det plejede at være invaliderende. Og ja, jeg kunne ikke tale,
og jeg ville tænke: "Hvis jeg fejler, vil jeg ikke sælge filmen godt nok,
-filmen vil floppe." -Nemlig.
-Alt sådan noget. -Du vil have det perfekt,
men det bliver det ikke.
Intet bliver perfekt, så det kan du omdanne til positiv selv-snak
ved at sige: "Jeg gør det hele tiden, jeg kan begynde forfra."
Ja, nemlig.
I dag arbejdede jeg med soldaterne i poolen.
Masser af arbejde og det var utroligt udmattende og krævende,
især for lungerne.
Det er virkelig interessant at udsætte mig selv for stressende situationer
og blive komfortabel med ukomfortable miljøer,
det er det, det handler om,
og forhåbentlig kan jeg overføre det til mit hverdagsliv.
Jeg tror, det handler om perspektiv,
det er det, jeg får ud af oplevelsen her.
Alt for ofte er vores kæmp eller flygt i konstant bevægelse,
på grund af ting, der bare ikke er vigtige.
Mine øjne er virkelig ømme af al kloren.
Men det er mit mindste problem, ikke?
Jeg skal til at gå ud over kanten på en bygning.
Kranudfordringen er ekstremt skræmmende for Chris.
Men han skal indse, at de her teknikker ikke kun vil
hjælpe ham reducere risikoen for den stress, der ødelægger hans sundhed.
De kan også hjælpe os med at yde vores bedste, når vi er under intenst pres.
Efter en ulykke i 2013
har Faith Dickey fuldstændig ændret måden, hun opfatter stress på.
Jeg var på vej hjem til familien i ferien,
og min bil ramte et område med sort is, og i det øjeblik indså jeg,
at jeg havde sluttet helt fred med min muligt snarlige død.
Efter ulykken indså jeg bare, at hvis man gør stress til sin ven,
så lærer man at kanalisere den.
Jeg tror på, at hvis man undgår risici...
...så lærer man aldrig, hvad man er i stand til.
Giv den line.
-Hvordan synes du, spændingen ser ud? -Det ser fint ud.
Siden hendes ulykke har Faith slået
adskillige verdensrekorder i highlining.
En disciplin der kræver absolut kontrol over hjerne og krop.
Det er nemt for min hjerne at begynde at fyldes med frygt eller stress.
For det er den naturlige reaktion at blive bange,
når man er meget langt over jorden på en vaklende line hen over en kløft.
Jeg har et arsenal af værktøjer til at få mig selv hen over linerne.
Træk vejret.
Og nogle gange skal jeg bare bruge en lille smule positiv tænkning,
så jeg kan tage et skridt.
Du kan godt.
Det er måske at råbe af mig selv: "Kom så.
Kom så. Kom så.
"Slap af, du kan godt."
Og det er så sjovt, at selv-snak kan være så berigende.
Hvis jeg er midt på linen, og der kommer et stort vindstød...
Kom så.
Tager jeg bare en anden teknik fra mit værktøjsbælte, så jeg kan håndtere det.
Nogle kalder det segmentering.
Jeg forsøger at undgå at tænke på hele udfordringen.
I stedet bryder jeg den op i små bidder.
Jeg kan fokusere på blot ét skridt ad gangen.
Træk vejret.
Én fod foran den anden.
Og det ene skridt kan hjælpe mig hele vejen over.
Jeg går gennem frygten.
Jeg forsøger ikke at få den til at forsvinde.
Og det har været rigtig effektivt i andre dele af mit liv,
hvis jeg skal til jobsamtale, der er en stressende hverdagssituation,
så kan jeg virkelig overføre det, jeg har lært på linen...
Og derfor påvirker ting, der plejede at stresse mig meget,
mig ikke på samme måde længere.
Når jeg tænker over det,
ved jeg godt, jeg ikke har så meget, der burde stresse mig.
Min familie er sund og glad. Jeg har en karriere, jeg er stolt over.
Men jeg kan stadig føle den stress, der æder mig op.
Så for mit langvarige helbreds skyld, vil jeg virkelig gerne have styr på det.
Det, der gør mig meget ængstelig og... som fremkalder stress,
er, når jeg forsøger at ordne for mange ting.
-Ja. -Når jeg har...
-Ja. -...gang i for mange projekter
og for mange mails og opkald at besvare.
Det bliver bare lidt overvældende.
Jeg tror, det væsentlige er at diagnosticere,
hvorfor jeg har behov for at sige ja til alle de ting.
Ja. Da jeg begyndte på skuespil,
mine forældre havde ikke mange penge, da jeg voksede op,
-og... -Ja. Ja.
Jeg talte med min far
om, hvornår han kunne betale banken.
-Han sagde bare, du ved... -Ja.
-"Aldrig. Vi... -Ja.
...vi kommer til at dø først."
Og det generede mig fra en meget ung alder.
Du ved.
Jeg tog det på mig og sagde:
"Det ønsker jeg ikke for mig og min familie."
-Ja. -Og,
hvis jeg skal være ærlig, blev jeg skuespiller for at betale deres gæld,
men jeg har stadig frygten for, at det hele forsvinder.
-Så alt stikker af... -Ja.
...hvis jeg ikke siger ja til alt,
men der er bare den fremdrift, der sker og tingene...
-Ja. -...hober sig bare
-op, og... -Ja.
Det er bare en mavepuster, ikke?
Chris bliver overvældet, når presset i hans liv bliver for meget.
Men jeg har en teknik, jeg kan vise ham, der hjælper imod de intense følelser.
Så jeg vil teste ham i en træningsøvelse,
hvor stressen topper.
BRAND OG REDNING UDDANNELSESCENTER
I dag vil jeg gerne udsætte dig for
en anderledes form for ekstrem stress.
-Og... -Jeg gætter på, det har
-med brand at gøre. -Ja, det har.
Så i går blev jeg næsten druknet, og i dag
bliver jeg brændt af.
Det her er ikke udsættelse for stress, det er middelalderlig tortur.
Der er brand, drenge. Afsted.
Eftersom Zoc klarede VR-testen så godt,
tænkte jeg, at han også kunne nyde godt af Modupes tips.
BRAND OG REDNING UDDANNELSESCENTER
I går brugte vi selv-snak, men der er tidspunkter,
hvor man er midt i virvaret,
og man føler et brus af adrenalin, når føler pulsen stige.
Der er det vigtigt bare at trække vejret.
Det er, hvad redningsfolk gør, og det kaldes 4x4-vejrtrækning.
-Ånd ind, hold, ånd ud, hold. -Okay.
Forestil dig fire sider i en kasse.
Det, man gør, er
at ånde ind i fire sekunder, holde vejret i fire sekunder,
ånde ud i fire sekunder, holde vejret i fire sekunder.
Det er fremgangsmåden. Fire sekunder til hver. Ånd ind, hold, ånd ud, hold.
Ånd ind, en, to, tre, fire. Pause, en, to, tre, fire.
Det her er en ekstrem situation, men du kan forestille dig, at
under alle omstændigheder i dit liv, når du føler pulsen gå op,
-så kan teknikken bruges. -Ånd ind.
-Ånd ind. Træk vejret gennem det. -Forstået.
Denne enkle åndedrætsteknik viser, at de stresssignaler,
der forbinder vores hjerne og krop, ikke kun går én vej,
kroppen kan sende signaler tilbage.
Jo mere stresset, jeg er, jo hurtigere trækker jeg vejret,
og jo hurtigere jeg trækker vejret, jo mere stresset bliver jeg.
Det er en ond cirkel.
Men hvis jeg trækker vejret langsomt og dybt vil nervefibrene i mit bryst
opfange ændringen i bevægelsen
og oversvømme min hjerne med signaler om at slappe af,
hvilket kortslutter mit kæmp eller flygt-system.
Overalt i min krop bliver alt skruet ned.
Fra puls til stresshormoner til ængstelse.
Dette er en simulation af en brand i en bolig.
Tara, Chris, I er hold et.
For at hjælpe mig med træningsøvelsen
har Modupe sat mig sammen med Tara Lowe.
Hun er brandmand og har 16 års erfaring.
Chris og jeg skal finde branden.
Og sæt din nakkerem herover, så du kan trække lommelygten af.
Vi skal selvfølgelig slukke branden hurtigst muligt,
men så skal vi også redde tilskadekomne, der måske befinder sig i bygningen.
Og det bliver overvældende for ham,
for det er den slags pludselig opstået stress.
Du skal bære tre ret tunge dukker ud.
Jeg vil have opdateringer på, hvor meget luft I har tilbage,
og jeg vil have, I får alle ud af bygningen,
inden I løber tør for luft.
Så kontrollér jeres vejrtrækning.
I må ikke bruge al luften.
Kom i gang!
Med begrænset luft og tre lig at finde
skal jeg trække vejret langsomt, men stadig arbejde hurtigst muligt.
Okay. Hold et kommer ind nu.
Okay, fremad.
Okay, gå mod døren nede for enden.
-Find branden. -Jeg kan ikke se døren.
Fortsæt fremad.
Der er totalt mørkt, det er meget foruroligende.
Det er rigtig hårdt arbejde, og jeg kæmper bare for at få vejret.
Stop. Vi kigger ind og ser, hvad der er der.
Klar? Afsted.
Vi har en slem brand.
Jeg forsøger at huske alt, jeg har lært.
Hvad gør jeg, rammer den?
Okay, ret den lige mod branden.
Jeg forsøger at lytte. Der er larm, det er varmt, det er ubehageligt.
Jeg er udmattet. Mine lunger brænder,
jeg prøver at få ilt nok.
Du skal lave en afsøgning, Chris, af hele området.
Du leder efter tilskadekomne, okay?
Okay.
Han trækker vejret meget tungt. Hurtigt.
Åh, dog, så meget hurtigere, end da han startede.
Han gisper.
Jeg har en tilskadekommen.
At bære den ekstra vægt gør det endnu sværere at trække vejret.
-Der kommer en ud. Okay. -Vi vinder.
Der kommer en ud.
Hvor meget luft har du? Hundred. Du har ikke meget luft,
men vi har ikke gennemsøgt hele overetagen endnu,
men vi skal sørge for, der ikke er flere.
-Kan du gøre det for mig? -Okay.
Ja.
Jeg kan intet se.
Jeg ved, jeg trækker vejret for hurtigt,
og jeg skal slappe af, hvis jeg skal undersøge overetagen.
Hold ét, lav en hurtig gennemsøgning.
Kan intet se herfra. Det er bare en dør.
Hold ét, hvor meget luft har I?
Chris, hvor meget luft har du?
Vi er på 70 bar, skifter.
Modtaget, hold ét, I har 70.
I skal komme ud fra bygningen.
Chris, vi skal ud. Vi skal ud nu, vi trækker os.
Fordi min luft slipper op, afbryder chefen missionen.
Lad os gå. Kom, Chris, kom...
Jeg opdagede, at inde i branden glemte jeg 4x4-vejrtrækningen,
for den vejrtrækningsteknik, jeg brugte var at få
så meget ilt, jeg kunne, du ved.
Når man er lige midt i det,
går man vel bare i overlevelsestilstand.
Jeg følte mig meget flad og nærmest tom og skuffet over mig selv,
fordi jeg havde ladet stressen styre mig i den situation.
Jeg kan ikke forestille mig, hvis det var ægte. Hvordan ville det være.
Jeg har set mange brandmænd, der er blevet skilt eller separeret
fra deres partnere, og når man overvejer det,
er det den underliggende opbygning af stress, de ikke var klar over.
-Okay... -Det manifesteres i en gradvis nedbrydning
af folks liv og i deres fysiske sundhed,
og deres følelsesmæssige og mentale helbred.
Okay, jeg vil bede alle lukke øjnene.
En time efter træningen er Chris' stressrespons stadig høj.
Så jeg vil overvåge hans vejrtrækningsfrekvens
under en mindful meditation.
15,3 VEJRTRÆKNINGER/MIN.
Brandmænd bruger ofte denne teknik
til at reducere langtidsstress ved at fokusere på, hvad de fornemmer
og føler i øjeblikket.
Vær opmærksom på alle cellerne,
der bevæger sig rundt i den fysiske krop fra hoved til tå.
Selvom jeg kender til mindful meditation,
finder jeg det svært at slappe af på kommando,
især eftersom min hjerne farter afsted og gransker dagens begivenheder.
Og så finder jeg fokus igen.
Og jeg begynder at føle langt mere ro.
Mindful meditation er en ekstremt effektiv teknik.
Ikke alene får det os til at føle os mindre stressede i øjeblikket,
hvis vi gør det jævnligt, kan det ændre vores stressrespons.
Netværket i hjernen, som igangsætter kæmp eller flygt-kredsløbet,
skal være ekstremt følsomt for at holde dig i sikkerhed.
Problemet er, at alt muligt hverdagspres kan sætte gang i det.
Men forskerne mener, at så lidt som otte ugers
regelmæssig mindful meditation kan danne nye forbindelser
i vigtige dele af hjernen,
der gør os mindre tilbøjelige til at overreagere på stressende ting.
STRESSNIVEAU
Hvordan ser min statistik ud? Har den ændret sig, er der udsving?
Da du kom ind, var tallene højere, og så var der et virkelig markant
fald og ændring i, hvad jeg så, da din vejrtrækningsfrekvens
kom ned på omkring fire.
Så selv bare de 15 minutter, den forskel det gør,
hvad hvis du dyrker det mere med tiden, eller gør det til en vane,
der sker regelmæssigt, som ikke alene hjælper dig
med at være brandmand længere, men med at leve længere og sundere.
Jeg kan se, hvordan teknikkerne vil hjælpe mig, hvis jeg bruger dem,
når jeg er stresset til daglig.
Men at hacke min stressrespons,
når jeg er 275 meter oppe og forsøger at gå over en smal kran.
Jeg ved virkelig ikke, om jeg er klar til det.
DAGEN FOR GÅTUREN PÅ KRANEN
Sådan, makker.
Jeg føler mig som en UFC fighter. Vi er ankommet.
Nerverne er bestemt fremme her til morgen.
Jeg har det dårligt på dine vegne.
Hvis jeg ser rolig ud, er det mit livs skuespilspræstation.
-Ja. -Det gør du ikke.
Mine ben føles som gelé...
...men jeg forsøger at holde fokus fremad.
Åh, føj, mand.
Se lige derud. Det er væmmeligt! Aldrig i livet!
Forhåbentlig, når jeg kommer derop for at gå på kranen,
så kan jeg sige til mig selv, at det bliver et kick.
Det her er spændende.
I stedet for at fortælle mig selv, hvor bange og skrækslagen jeg er.
Okay.
Hvordan har du det?
Jeg har hele tiden øjeblikke, hvor min hjerne siger:
"Niks, hvad helvede laver jeg?"
Jeg skal virkelig træde tilbage og tænke: "Nej, nej, jeg kan se mig selv
gøre det med succes."
Men... Der er den anden stemme, der siger: "Nej, nej, nej.
det kommer ikke til at ske, du kommer til at fejle,
du..." Jeg tror, det handler om,
hvad man fokuserer på.
Det er ens indstilling til den stress, der vil bestemme, hvorvidt
resultatet bliver positivt eller ej.
Jeg sov ikke fantastisk i nat.
Jeg har den her underlige følelse af svimmelhed.
Jeg forestillede mig, at kranen væltede og bragede gennem et vindue,
og at jeg hang nedenunder.
Og at kranen var ved at styrte, og at jeg skulle have selen af.
Det scenarie er lidt... ville være interessant, ikke?
Jeg er urolig for, at Chris' ikke har hovedet det rette sted.
Han skal anerkende de negative tanker
og komme forbi dem.
For den virkelige udfordring i dag er ikke at gå over kranen...
...det er at gøre det roligt,
ved at bruge de teknikker, han lærte for at holde pulsen
og vejrtrækningen under kontrol.
Hvordan har du det? Er du nervøs?
Det bliver I ved med at spørge om. Det begynder at føles underligt.
Øjeblikket er kommet, og jeg er på vej op på taget.
Og jeg kan føle min puls stige.
Og jeg bliver bare ved med at minde mig selv om, hvorfor jeg gør det her.
Stress må ikke styre mit liv. Eller slide på mit helbred.
-Vi ses venner. Det var sjovt. -Held og lykke, makker.
-Det var 30 sjove år. -Du klarer det fint.
-Kærlighed til dig, makker. -Elsker dig.
Og jeg taler også til dig deroppe fra,
-nu og da. -Ja.
Så... Men du klarer det.
Ses på den anden side.
PULS 73 SLAG/MIN.
Det blæser heroppe.
PULS 79 SLAG/MIN.
Mine ben ryster.
-Ja, du er nervøs, ikke? -Jo.
Træd derind og kig henover. Nu kan du nå dem, ikke?
Ja. Mine fødder føles utroligt tunge.
-Du ser godt ud deroppe. -Han har armene ude.
-Han er klar. -Husk at trække vejret.
Hvad tænker du?
Intet. Prøver bare at nyde udsigten og have det bekvemt
i en meget ubekvem situation.
Chris' tal er allerede godt over hans udgangspunkt.
PULS 118 SLAG/MIN.
Jeg håber, han kan holde pulsen under 100 slag per minut.
Men lige nu ligger den på 118, og tallet stiger hurtigt.
Jeg er klar over, min hjerne siger: "Hvad laver du?"
Det...
Det handler om... tror jeg, at tænke mindre, ikke?
Lige nu forsøger jeg at tænke over alle de ting, der kan gå galt.
Lige nu, du ved...
Det har jeg ikke tilladt i mine tanker et par dage nu.
Men det... Selv nu siger min hjerne: "Wow, hvad laver du heroppe?"
Du ved?
Så, der står jeg og kigger ned.
Der er meget langt ned. Det blæser.
Jeg tænker: "Jeg har mine venner med som støtte."
Jeg bruger 4x4-vejrtrækning.
Et skridt, bare et skridt, et skridt, et skridt.
Et skridt, en fod, et øjeblik, en vejrtrækning.
Og jeg trækker vejret dybt en gang mere.
Og jeg begynder at gå.
Jeg føler, jeg ikke kan gå ordentligt.
Du trækker vejret rigtig godt.
Det er så meget bedre end i går.
Mine ben opfører sig sært.
-Jeg føler mig meget ustabil nu. -Pas på, hvor du træder, makker.
-Åh Gud. -Ja.
Jeg bliver ved med at sige til mig selv: "Vi kan godt. Vi har trænet op til det.
Bliv ved med at trække vejret. forbliv rolig."
128 SLAG/MIN. PULS
Det blæser meget nu. Og det... begynder at føles meget... Hov!
Wow!
Hans puls går lidt ned.
Godt gjort.
Jeg har gjort det. Her er smukt. Se, hvor jeg er, se udsigten.
Absorber det. Det er det her, jeg har trænet op til.
Så indser jeg, jeg skal tilbage igen.
Jeg vil gerne kigge ned, men jeg vil ikke kigge ned.
Men jeg vil gerne have det overstået.
Hvorfor gjorde jeg det? Nej.
Og jeg kigger ned og... alt begynder at blive...
Jeg føler mig svimmel og mærker et stort brus adrenalin.
Et kort øjeblik: "Jeg kan ikke."
Og jeg kan føle min puls stige.
Er du okay?
Jeg forsøger bare at sænke min puls lidt.
-Hvordan ser tallene ud? -Hans puls ligger på 145.
-Det er det dobbelte af hans hvilepuls. -Ja.
Ja, det er væmmeligt at kigge ned.
Chris, hop på helikopteren, makker. Du klarer det!
Nu vil jeg bare fokusere på vejrtrækningsteknikken
og alle de strategier, hun har lært mig, for at se om jeg kan sænke pulsen,
så jeg står der lidt og kigger ud.
Jeg finder tilbage til fokusset og er til stede i øjeblikket.
Mindful og tilstede.
Og jeg lukker af for alle tvivlstanker.
Jeg siger bare til mig selv, at det ikke er muligt ikke at gøre det.
-Og jeg tager første skridt. -Sådan der.
-Hvor ligger min puls? Er den lavere? -Ja, den er nede på 130.
Den var oppe på 145, så...
-Ja. -Han klarer det.
For hvert skridt lader jeg til at bliver mere selvsikker.
Jeg ved, teknikkerne virker, så jeg tillader mig at nyde oplevelsen.
Jeg føler, jeg har kontrollen.
Og din puls er nede på 90, 88, 87!
Den fortsætter ned, så... Se dig lige, du bruger værktøjerne!
-Han giver os lidt karate! -Nu bliver vi kæphøj.
Selvsikker, hvad?
-Hvad så, Karate kid? -Ja.
-Det er ekstremt intenst. Wow. -Godt gået, Chris, Godt gået.
-Flot klaret, makker. Jeg er stolt af dig. -Elsker det. Det er fedt.
Var det sværere end i VR?
-Sindssygt meget sværere. -Er det?
-Det er klamt. -Ja.
Den er lige der, lige bag døren,
-altså frygten. -Ja.
Hvad stressniveau var det for dig?
Havde du sat mig i den situation uden forudgående samtaler og træning,
og hvad har vi... havde jeg nok bare sagt:
"Nej. Niks." Du ved.
Så oplevelsen her handler ikke bare om de her stressende øjeblikke,
men om det længere løb, en lang levealder,
det er derfor, du ville det her.
Hvert skridt, hvor du fokuserer, hvert øjeblik, du trækker vejret,
det tillader dig at leve længere,
fordi du ikke har en kronisk stressrespons.
-Ja. -Og du tillader dig selv
naturligt at vende tilbage til udgangspunktet, og når du gør det,
betyder det, at du mindsker risikoen for hjerte-kar-sygdomme,
du er i mindre risiko for ikke at komme dig, når du er syg.
Så det er ikke bare øjeblikket her. Det handler om det lange løb.
Så forhåbentlig næste gang børnene skaber sig på en restaurant,
og folk filmer det,
prøver jeg at smile ad det, være afslappet, ikke?
-Ja. -Det bliver ægte. Ikke skuespil.
Jeg tror, det jeg har med fra denne oplevelse er, at...
...den historie, man fortæller sig selv, bliver til ens virkelighed.
Fortalte jeg mig selv, inden jeg gik ud på kranen
jeg ikke ville kunne, eller hvad hvis jeg falder eller noget,
så ville jeg nok have fejlet, jeg ville nok ikke have gjort det.
Det er virkelig sindets kraft.
Man behøver ikke at blive styret af følelserne af frygt.
Har vi en sele til Zoc?
Den skal være lille.
Sluk kameraet.
-Ja. -Klip.
FOR AT HOLDE STRESSNIVEAUET UNDER KONTROL VIL CHRIS:
DYRKE MINDFUL MEDITATION TRE GANGE OM UGEN
HUSKE 4X4-VEJRTRÆKNING, HVIS HAN FØLER SIG ANSPÆNDT
OG UNDER PRES VIL HAN BENYTTE POSITIV SELV-SNAK
Ja!
ALLE ER FORSKELLIGE OPSØG LÆGEN FOR VEJLEDNING,
FØR DU FORETAGER LIVSSTILSÆNDRINGER, DER KAN PÅVIRKE DIT HELBRED
Tekster af: Sidsel Jacobsen