Stressi vaikuttaa ehdottomasti uneeni.
Niin oli vain muutama vuosi sitten.
Se ei ole niin iso ongelma nykyään. Itse asiassa tuo ei ole totta, se on.
Nukahdan helposti ja sitten kello 2:30.
Adrenaliinitasoni nousee,
ja aivoni alkavat käydä läpi tarkistuslistaa.
Ajattelen, "Haittaako se minua? Entä se yksi, kyllä,
ajatellaan sitä, selvitetään se perin pohjin."
- Alkaako hermostuttaa? - Voin hieman pahoin.
Joskus en edes tiedä miksi.
Toivon, että osaisin käsitellä stressiä paremmin.
Tästä tulikin paljon todellisempaa.
Ei vain siksi koska se on syvältä…
Hyvä on.
…vaan myös siksi, että se voi tappaa minut.
Mutta käy ilmi, että yksi parhaista keinoista -
suojella itseäni stressiltä,
on kohdata se kasvotusten.
Joten, tässä sitä mennään.
KOLME PÄIVÄÄ AIEMMIN SYDNEY, AUSTRALIA
Kerro minulle, mitkä asiat stressaavat sinua?
Tyypilliset asiat. Eri asiat eri aikoina.
Kuten?
- Anteeksi. - Voi hyvänen aika.
Tämän auton ajaminen hermostuttaa minua.
Stressi voi olla usein iso osa elämääni.
Siitä syystä olen täällä tri Modupe Akinolan kanssa.
Hän on arvostettu sosiaalipsykologi, jolla on uraauurtava lähestymistapa stressiin.
Sinulla täytyy olla jotain, joka oli stressaavaa?
- Ajattele… - Minulla on kolme lasta.
se on aika rankkaa.
- Tiedäthän. - Kyllä.
Yrität hallita kolmea lasta,
pitää heidät kaikki onnellisina.
Ja jos olen töissä,
sen lisäksi treenaan.
Ja sitten viikonloppuna olen aivan lopussa,
ja lapset ovat sekoamassa. Olemme ravintolassa,
ihmiset katsovat, ja varmaan ottavat myös kuvia.
Hermosi ovat kireällä -
ja yrität -
olla suuttumatta.
Tunnen kun sykkeeni nousee, hengästyn.
On tärkeää, että Chris tekee muutoksen,
koska stressi ei vain tunnu pahalta.
MODUPE AKINOLA, SOSIAALIPSYKOLOGI
Ajan kuluessa se voi tappaa,
se lisää riskiä sairauksiin kuten syöpään, diabetekseen ja sydänsairauksiin.
Yritämme opettaa sinulle tapoja -
muuttaa ajattelutapaasi, jotta pääset yli tuntemastasi stressistä.
- Aivan. - Kutsun sitä stressin tapailuksi.
Sinun täytyy tapailla stressiäsi.
- Minulla on vankka suhde… - Mistä se pitää?
- …stressiini. - Niin, kyllä.
Meidän on tehtävä siitä terveellisempi suhde.
Se on hieman häiriintynyt.
Meillä kaikilla on kyky kontrolloida stressiä.
Mutta tehdäksemme niin, meidän on kohdattava se.
Opetan Chrisille työkaluja ja tapoja,
joilla hän voi käsitellä stressiä, jota emme voi välttää elämässä.
Se voi vaikuttaa hullulta, mutta tehdäkseni niin,
pyydän Chrisiä laittamaan itsensä hyvin stressaavaan tilanteeseen.
Selvä. Kolme päivän päästä kävelet tuon nosturin halki.
Tuo torni on 900 jalkaa korkea, se on 275 metriä.
Odotahan.
Niin, se on korkealla.
- Kuulostat hermostuneelta. - Mietin…
Olen hermostunut. Hyvin hermostunut.
Mikä sinua hermostuttaa?
- Koska osa tätä… - Kuolemalla on yleensä iso osa.
- Kuolema on pieni osa sitä? - Niin, en pidä korkeista paikoista.
Tässä ei ole kyse sen saavutuksesta,
vaan sinun valmentamisesta hallitsemaan ja olla läsnä -
tunteidesi kanssa, joita tunnet nyt.
Se on kuin -
valmentaisit mieltäsi olemaan rauhassa ja pitämään stressistä,
- jottei se tapa myöhemmin. - Kyllä, aivan,
Ja kun teemme tämän, tulet olemaan valmis.
Olen utelias, innoissani ja peloissani.
Tiedän, mitä ajattelet nyt.
Miksi ihmeessä teen tämän?
Totta puhuakseni, suurimman osan ajasta tunnen itseni nuoreksi.
Mutta aika käy kellossa.
Asiat, jotka lyhentävät elämääni,
jylläävät jo minussa.
Hyvä uutinen on, että voin tehdä asialle jotain.
Siispä seuraavan vuoden aikana -
otan vastaan kuusi erikoista haastetta.
- Mennään! - Pakotan itseni äärirajoille.
Selvittääkseni, miten me kaikki voimme avata -
salaisuudet pidempään ja terveellisempään elämään.
JAKSO 1 STRESSIN KESTÄVÄ
- Siinä se on! - Mennään.
- Siinä se on. - Tuo korkea kapea juttu.
Ja tämä iso korkea kapea juttu, aikoo mennä tuomion kävelylle.
Se ei näytä yhtään pienemmältä täältä.
Vain kolme päivää siihen, kun aion kohdata tämän hullun haasteen,
toivon, että hyvät ystäväni,
Aaron Grist ja Luke Zocchi ovat moraalisena tukenani.
- Sen katsominen saa voimaan pahoin. - Näen nosturin,
- se on jo valmiina ylhäällä! - Näyttää kuin se huojuisi hieman.
Näyttää epäilyttävältä!
- Se on valtava. - Kyllä, pidä hauskaa.
Toivottavasti tuuli laantuu, mutta yleensä -
päivän mittaan se yltyy.
Nyt kun mietin sitä, en tiedä miksi toin heidät.
Etenkään, koska tänään -
Modupe pitää minulle ensimmäisen oppitunnin stressin käsittelemisestä.
KANSAINVÄLINEN KOKOUSKESKUS SYDNEY, AUSTRALIA
Tässä on se, mitä sinun on tehtävä. Ota paitasi pois päältä.
- Jopas! - Kyllä.
Ja sitten minä puen tuon paidan päällesi,
koska siten pystyn mittaamaan fysiologisia reaktioitasi.
Näyttää mekolta. Minihame, mikä tämä on?
- Ei, se on kuin aluspaita ja… - Selvä.
…NASAn astronautit käyttävät näitä.
- Käyttävätkö? - Joten riisu paitasi.
Kaverit, auttakaa.
- Selvä. - Antaa mennä.
Hän on punnertanut ennen tätä.
Hän pullistelee. Pidättää hengitystä.
En pullistele ollenkaan!
Sen täytyy olla tarpeeksi tiukka, jotta saamme signaalin,
mutta tuntuuko se hyvältä?
- Rentouta asento myös. - Katso kuinka esittelet.
Pyydän, että laitat tämän pääsi päälle…
- Hyvä. - …ja tämän osan -
pitäisi olla tässä.
Se mittaa verenpaineesi.
Valmistaakseen Chrisin nosturikävelyyn,
haluan hänen ensiksi kokevan stressaavan tilanteen,
joka on suunniteltu näyttämään hänelle,
kuinka hänen mielensä vaikuttaa hänen ruumiiseen.
- Näet verenpaineesi. - Verenpaineeni?
Näemme hengitystiheyden ja sykkeesi tässä.
SYKE 65 BPM
- Selvä. - Juuri nyt,
se on 65 lyöntiä minuutissa.
Joten, pidän tätä peruslukemana,
ja tulen vertaamaan kaikkea siihen.
Tarkistin Chrisin sykkeen lepotilassa,
ja tulen näkemään kuinka se muuttuu,
kun hän tekee jotain stressaavaa.
- Se on... näen sen käden. - Niinkö?
Haluan hänen kokevan -
virtuaalitodellisuuden version nosturikävelystä.
Haluan vain, että kävelet sen laudan yli.
Ja antaa mennä.
Nähdään, kaverit.
- Se on pitkä matka ylöspäin? - Kyllä.
Virtuaalitodellisuus on kiehtovaa.
Osa aivoistani on tietoinen, ettei se ole todellista.
Toinen osa huutaa: "Tämä on hullua! Mitä me teemme?"
"Kuolemme!" Tunnen sen mahassani.
Se sama hermostunut energia, minkä tuntisin jos olisin oikeasti siellä.
Hänen sykkeensä oli 65 ja se nousee ehdottomasti.
Hänen hengitystiheytensä nousee, se oli noin 12 aiemmin.
Jotain pelkoa on varmasti.
Se tuntuu hyvin epävakaalta nyt!
86 BPM SYKE
Tämä on... en pysty tähän!
Vaikka Chris ei ole oikeassa vaarassa,
hänen aivot havaitsevat uhan, ja stressi iskee.
Se on klassinen "taistele tai pakene" -reaktio.
Kun aivoni havaitsevat jotain stressaavaa, on kuin vaihde vaihtuisi.
Hermoni lähettävät koko systeemini ylikierroksille…
LISÄMUNUAINEN KORTISOLI ADRENALINI
…laukaisten hormonitulvan verenkiertooni.
Hengitykseni kiihtyy, sydän alkaa hakkaamaan, olen virkeä.
Vaaran hetkellä energian nousu auttaisi minua tappelemaan tai juoksemaan pois.
TAPPELE TAI PAKENE
Kun vaara on ohi, stressipiirini pitäisi mennä pois päältä. Ei vahinkoa.
Mutta kun stressimme ei lopu,
yksi hormoneista, kortisoli, virtaa edelleen…
KORTISOLI
…eikä suojelujärjestelmämme ei voi sulkeutua kokonaan.
Ajan myötä palamme loppuun, joka voi johtaa korkeaan verenpaineeseen,
immuunisysteemin sytytyskatkoon, ja kohonneeseen verensokeriin.
Kaikki nuo lisäävät tappavien tautien riskiä.
Tosi outoa.
Kuinka sykkeeni nousi?
Hyvin mielenkiintoista on se,
että noustessasi se kohosi antamaan sinulle energiaa,
ja mobilisoi sinut tekemään tarvittavan.
Ongelma on, että jos sinulla on tuo kohonnut taso -
pitkin päivää, silloin asiat muuttuvat -
epäterveellisiksi, ei toimiviksi.
Koska se tarkoittaisi, ettei ruumiisi sammu,
ja lepää niin kuin sen tarvitsee.
Se sai minut ajattelemaan: "On syvältä tehdä se oikeasti."
Sitä me aiomme työstää.
Aivan. Zoc. Sinun on tehtävä se!
Kaverini Zoc ei todellakaan pidä korkeista paikoista…
- Antaa mennä. - Jestas.
…joten ajattelin, että tämä on tilaisuus puskea hänen suojeluviettinsä maksimiin.
Mitä ihmet…
Voi pojat.
Ei.
- Mene. Antaa mennä. - Tärisen kokonaan.
- Katso jalkoja. - Mene.
- En pysty. - Mene.
- Tee se, - No niin.
- Mene. - Antaa mennä.
En pysty siihen.
Mene. Ota vain kolme, neljä askelta, mene.
- Hyvä. - Mene.
- Anna mennä, Zoochie. - No niin.
- Puhu itsellesi, se auttaa. - Pystyn tähän.
Olen täynnä -
Se on niin todellista! Tunsin kuinka putoan.
- Et ymmärrä kuinka todellista se on. - Mitä tarkoitat?
- Se on niin - - En ehkä pelkää yhtä paljon kuin Zoc,
mutta rehellisesti sanottuna en pidä korkeuksista,
ja virtuaalitodellisuus sai minut -
pelkäämään nosturikävelyä hieman enemmän kuin aiemmin.
Mutta jos Modupen koulutus voi auttaa minua kontrolloimaan stressireaktiotani,
ja alentamaan riskiäni sairauksiin, olen valmis siihen.
KAKSI PÄIVÄÄ NOSTURIKÄVELYYN
Haluan näyttää Chrisille, että hän voi vähentää terveytensä riskejä,
jos hän pienentää stressireaktiotaan kontrolloimalla mieltään ja ruumistaan.
Näin hän voi jopa kävellä nosturilla pysyen rauhallisena.
VESIKESKUS SYDNEY OLYMPIA PUISTO
Valmistautuakseen tähän haasteeseen, muutaman seuraavan päivän ajan -
haluan, että Chris työskentelee ihmisten kanssa, jotka kokevat ääristressiä -
jatkuvasti.
Aivan.
Esittelen sinut kahdelle erikoisjoukkojen upseerille.
- Harry ja Justin. - Hei, Chris, miten menee?
- Hyvin, kiitos. - Päivää.
Tervetuloa erikoisjoukkojen kestävyysharjoitteluun.
- Kiitos. - Tulet osallistumaan -
hukkumisen koetusharjoitukseen,
joka on osa sitä mitä, erikoisjoukot tekevät.
Sen tarkoitus on ylikuormittaa sinut stressillä,
mutta näytän sinulle vinkkejä -
ja työkaluja sen läpikäymiseen.
Tämän aktiviteetti on suunniteltu rakentamaan henkistä sitkeyttä -
erikoisjoukkojen miehissä ja naisissa.
Kätesi ja jalkasi sidotaan aktiviteetin ajaksi.
Tulen varmaan olemaan stressaantunut tilanteissa,
joihin en ole voinut valmistautua.
Päässäni on kaiken maailman typeriä ajatuksia tällä hetkellä.
Nyt alan miettiä, mitä jos hukun oikeasti?
Jos ollessasi veden alla tunnet yhtään, että menetät tajuntasi,
nouse pintaan ja pelastamme sinut sieltä.
Jos teet vastoin mitään antamiamme ohjeita,
jos menetät tajuntasi tai hukut, se on hylätty suoritus.
- Oletko valmis? - Kyllä.
Ensimmäiseen tehtävään, keikkumaan. Mene!
Tavoite on potkaista pohjasta 20 kertaa,
se antaa minulle sekunnin murto-osan aikaa, ottaa tarpeeksi ilmaa.
Rytmiin! Hengitä! Rytmi!
Tiedän tietenkin, että minulla on tarpeeksi ilmaa,
ja tiedän, etteivät he anna minun hukkua.
Mutta tunnen sydämeni hakkaavan. Stressi kasvaa.
Kuperkeikkoja veden alla, kun olet valmis.
Tunnen, kuinka keuhkojani alkaa polttaa.
Tuo on hylätty. Ui kaksi kierrosta.
Se on julmaa, ja se vain vaikeutuu entisestään.
Kaksi hylättyä yritystä.
Kuinka hän pärjää?
- Hän on uppoaja. - Niin.
No niin, ala kellua!
En edes saa päätäni tarpeeksi ylös vetääkseni henkeä.
Silloin paniikki iskee.
Chris ei oikein menestynyt, lukuun ottamatta…
No, ei mitään, epäonnistuit kaikessa.
Kuinka voit?
Se oli raskasta työtä, ja pitkälti tekniikkapohjaista,
että luulen... ja yritän vain…
Pitää vain välttää tilannetta,
- jossa panikoi. - Aivan.
Monia meistä ei alisteta hukkumiskoetukseen,
mutta me kaikki löydämme itsemme mukavuusalueemme ulkopuolelta.
Löydämme itsemme tilanteista, joihin emme ole valmistautuneet,
ja sanomme itsellemme: "Olen luuseri, en pysty tähän."
Yksi keino on puhua itselleen positiivisesti.
Se on negatiivisen ajattelusi muuttamista.
Aivan.
Voinko tehdä tämän positiivisemmalla ajattelutavalla?
Miten voin tehdä tämän eri lailla? Mitä saan irti tästä kokemuksesta?
Positiivinen itsepuhe auttaa tajuamaan, että suojelusysteemimme -
ei vain reagoi ulkopuoliseen maailmaan.
Omat ajatuksemme ja tunteemme voivat myös vaikuttaa siihen kiertokulkuun.
STRESSIN KESTÄVÄ
Jos olen paineiden alla ja uskon, etten selviä,
aivoni painaa paniikkinappulaa,
käskien "taistele tai pakene" -piirini vaihtamaan vaihdetta -
ja varautumaan pahimpaan.
Ennakoiden loukkaantumista, valtimot ja verisuonet tiukentuvat,
lähettäen verta kohti ydintäni.
Joten mahdollisuus kuiviin vuotamisesta pienenee.
Ongelma on, että kun pienempi määrä verta pääsee lihaksiini ja aivoihini,
henkinen ja fyysinen vahvuuteni alkavat hiipua.
Mutta ajattelemalla positiivisesti -
pystyn kääntämään tämän fyysisen reaktion.
Avaamaan verisuoneni uudestaan, jotta löydän energiaa selvitäkseni läpi.
Olen yhä energinen, mutta stressini ei enää asetu minua vastaan.
Chris, menemme takaisin altaaseen, arvioimme kellumista uudestaan.
Antaa mennä.
Hän tulee inhoamaan tätä!
Takaisin vedessä, tunnen saman paineen ottavan vallan.
Ja sitten teen kuten Modupe käski.
Suljen kaikki negatiiviset ajatukset pois, ja sanon vain itselleni:
"Pystyn tähän, minulla on tarpeeksi happea. Minä en huku."
No niin.
Ja nyt tunnen rauhaa.
Keskityn rytmiini ja tiedän, että pystyn tähän.
- Tämä on parempi. - Kyllä.
Voit päästä hyvään rytmiin -
- keikkumalla. - Hyvä rytmi.
Avain tähän on se, että hän rentoutuu,
hän ajattelee,
hän käyttää keinoja, joita annoit hänelle.
Niin.
Viimeinen aktiviteettimme on maskin haku.
No niin. Löydä se.
Olen positiivisempi, itsevarmempi, ja vahvempi vedessä.
On kuin stressini ei enää pidättelisi minua.
Niin. Antaa mennä.
- Kyllä! - Tuo se tänne.
Käännä selkäsi seinää vasten.
- Selvä. - Juuri noin. Valmis? Yksi, kaksi, kolme.
No niin.
Miltä se tuntui?
Se oli... se oli hieman intensiivisempää.
Onnistuit paljon paremmin toisella kerralla kellunnassa.
- Se oli sitä positiivista itsepuhetta. - Niin.
Tästä lähtien opi yhdistämään -
joitain näistä psykologisista tavoista joka päiväiseen elämääsi.
Vaikka käsikirjoitukseen, tai kun olet kuvaamassa jotain.
Mitkä ovat negatiivisia ajatuksia, jotka tulevat mieleesi?
Vaikka jos en ole valmistautunut tarpeeksi,
tai tunnen, etten tunne käsikirjoitusta tarpeeksi.
Ajatteletko koskaan katastrofia?
- Se oli ennen kamalaa. - Aivan.
Se heikensi, en pystynyt puhumaan -
ja ajattelin: "Jos mokaan tämän, en myy elokuvaa kunnolla,
- se floppaa." - Aivan.
Haluat, että se menee täydellisesti,
mutta se ei mene.
Mikään ei mene täydellisesti, joten muutat sen positiiviseksi itsepuheeksi,
sanomalla: "Teen tätä koko ajan, voin aloittaa taas."
Aivan niin.
Tänään työskentelin sotilaiden kanssa altaassa.
Paljon allashommia, ja se oli hyvin väsyttävää sekä verottavaa,
etenkin keuhkoille.
On hyvin mielenkiintoista altistaa itseni stressaaville tilanteille,
ja tuntea oloni mukavaksi epämukavissa tilanteissa,
ja siitä tässä on kyse,
ja toivottavasti mukautan sen arkielämääni.
Kyse taitaa olla perspektiivistä,
ainakin opin sen tästä kokemuksesta.
Liian usein selviytymisviettimme heittelehtii jatkuvasti -
aivan turhista asioista.
Silmiäni särkee kaikesta siitä kloorista.
Mutta se taitaa olla pienin ongelmistani, eikö?
Olen astumassa rakennuksen reunalta.
Nosturihaaste on erittäin haastava Chrisille.
Mutta haluan hänen ymmärtävän, että nämä tekniikat eivät vain -
auta alentamaan stressin aiheuttamaa riskiä hänen terveydelleen.
Ne auttavat meitä myös suoriutumaan parhaiten suurten paineiden alla.
Onnettomuuden jälkeen vuonna 2013 -
Faith Dickey muutti täysin suhtautumisensa stressiin.
Olin ajamassa kotiin vierailemaan perheeni luo juhlapyhiksi,
ja autoni osui mustaan jäähän, jolloin hetkenä tajusin,
että olin täysin sinut mahdollisen kuoleman kanssa.
Onnettomuuden jälkeen tajusin, että tekemällä stressistä ystäväsi,
opit keinoja sen kanavoimiseen.
Uskon, että jos vältät kaikkia riskejä,
et ikinä opi mihin olet kykenevä.
Anna löysää.
- Miltä jäykkyys näyttää sinusta? - Hyvältä.
Onnettomuuden jälkeen Faith on rikkonut -
useita maailmanennätyksiä nuorallakävelyssä korkeuksissa.
Kurinalaisuus, joka vaatii täyttä mielen ja ruumiin kontrollia.
Mieleni alkaa täyttyä helposti peloista ja stressistä.
Koska on luonnollinen reaktio pelätä,
kun olet tosi korkealla ilmassa, huojuvalla nuoralla tyhjän päällä.
Minulla on paljon keinoja, joilla saan itseni yli korkeista paikoista.
Hengitä.
Joskus tarvitsen ainoastaan positiivista ajattelua siitä,
että voin ottaa yhden askeleen.
Pystyt siihen.
Se voi olla esimerkiksi huuto itselleni. "No niin.
No niin."
"Rentoudu. Pystyt tähän."
On hassua kuinka palkitsevaa itselle puhuminen voi olla.
Jos olen keskellä nuoraa, ja tulee suuri tuulenpuuska -
No niin.
Vedän vyöstäni toisen tekniikan, jota osaan käyttää siihen.
Jotkut kutsuvat sitä jakautumiseksi.
Yritän olla ajattelematta koko haastetta.
Sen sijaan hajotan sen pieniksi osiksi.
Pystyn keskittymään vain askeleeseen kerrallaan.
Hengitä.
Jalka toisen eteen.
Ja se yksi askel voi kuljettaa minut koko matkan halki.
Kävelen pelon läpi.
En yritä päästä siitä eroon.
Ja se on auttanut paljon muilla elämän osa-alueilla,
kun menen vaikka työhaastatteluun, jokapäiväisiin stressihetkiin.
Voin todella hyödyntää nuoralla oppimaani.
Joten ennen minua paljon stressanneet asiat -
eivät enää vaikuta minuun samalla tavalla.
Kun ajattelen sitä,
tiedän, ettei minulla ole paljoa stressattavaa.
Perheeni on terve ja onnellinen. Minulla on ura, josta olen ylpeä.
Mutta voin silti tuntea, kuinka stressi nakertaa minua.
Joten pitkäaikaisen terveyteni takia haluan todella hallita sitä.
Se, mikä aiheuttaa minulle ahdistusta ja herättää stressiä,
on se kun yritän hoitaa liian montaa asiaa.
Kun minulla on…
- Niin. - Minulla on liian monta projektia,
ja liian monia sähköposteja sekä puheluita vastattavana.
Se on kuin... se on vain hieman ylivoimaista.
Avain siihen taitaa olla diagnosointi siitä,
miksi potee tarvetta suostua kaikkeen.
Kun aloitin näyttelemisen,
vanhemmillani oli hyvin vähän rahaa lapsuudessani,
ja…
Ja kun puhuin isäni kanssa,
siitä milloin hän voi maksaa pankille.
Ja hän vain sanoi:
"En koskaan, me…
me kuolemme maksaessamme sitä."
Se häiritsi minua hyvin nuoresta asti.
Tiedäthän.
Otin sen vastuulleni sanoakseni,
etten halua sitä heille, itselleni, enkä perheelleni.
- Niin. - Ja,
jos olen täysin rehellinen. Näyttelin maksaakseni vanhempieni velat,
mutta edelleen ajattelen, että se ei ole pysyvää.
Se kaikki vain katoaa,
ellen suostu näihin asioihin,
mutta sitten on vain tämä voima, joka ilmaantuu ja asiat -
ikään kuin kasaantuvat -
toistensa päälle, ja…
Se vain potkii sinua mahaan.
Chris on lannistunut, kun hänen elämänsä paineet nousevat liikaa.
Minulla on tekniikka, jonka voin esitellä auttamaan noiden kovien tunteiden kanssa.
Testaan häntä laittamalla hänet koulutusharjoitukseen,
missä stressi on korkeimmillaan.
PALO JA PELASTUS HÄTÄPALVELUAKATEMIA
Tänään haluan altistaa sinut -
erilaiselle ääristressille.
Veikkaan, että sillä on jotain -
- tekemistä tulen kanssa. - Kyllä.
Eilen melkein hukuin ja tänään -
minut poltetaan karrelle.
Tämä ei ole stressille altistamista, vaan keskiaikaista kidutusta.
Siellä palaa. Mennään pojat.
Koska Zoc pärjäsi niin hyvin virtuaalitodellisuustestissä,
ajattelin, että Modupen opit olisivat myös hänelle hyödyksi.
PALO + PELASTUS HÄTÄPALVELUAKATEMIA
Eilen käytimme itselle puhumista, mutta on aikoja,
jolloin päätyy toiminnan keskelle,
ja tunnemme adrenaliinin nousevan, kun tunnemme sykkeen nousevan.
Yksi keskeinen asia on vain hengittää.
Pelastustyöntekijät tekevät niin, sitä kutsutaan laatikkohengitykseksi.
- Hengitä, pidätä, päästä ulos, pidätä. - Selvä.
Kuvittele neljä laatikon sivua.
Sinä tulet -
hengittämään sisään neljä sekuntia, pidättele hengitystä neljä sekuntia,
uloshengitä neljä sekuntia, pidättele neljä sekuntia.
Se on prosessi. Neljä sekuntia jokaista. Hengitä, pidätä, ulos hengitä, pidätä.
Hengitä, yksi, kaksi, kolme, neljä. Tauko, yksi, kaksi, kolme, neljä.
Tämä on äärimmäinen tilanne, mutta voit kuvitella, kuinka -
missä tahansa tilanteessa elämässäsi, kun tunnet sykkeesi nousevan,
- voit käyttää tätä tekniikkaa. - Hengitä.
- Hengitä. Hengitä sen läpi. - Selvä.
Tämä yksinkertainen hengitystekniikka demonstroi, kuinka stressin signaalit,
jotka yhdistävät aivomme ruumiiseemme, eivät ole vain yhdensuuntaisia.
Ruumis voi lähettää signaalit takaisin aivoihin.
Mitä stressaantuneempi olen, sitä nopeammin hengitän,
ja mitä nopeammin hengitän, sitä stressaantuneemmaksi tulen.
Se on säälimätön kierre.
Mutta jos pystyn hengittämään hitaasti ja syvään, hermosäikeet rinnassani -
havaitsevat muutoksen liikkeessäni,
ja täyttävät aivoni signaaleilla, jotka käskevät rentoutua,
aiheuttaen oikosulun selviytymisvietissäni.
Kaikki rauhoittuu läpi ruumiini.
Sykkeestä stressihormoneihin ja ahdistukseen.
Tämä on asuinpaikan palon simulaatio.
Tara, Chris, te olette ryhmä yksi.
Auttaakseen minut läpi tästä harjoituksesta,
Modupe antoi minulle Tara Lowen parikseni.
Hänellä on 16 vuoden kokemus palomiehen työstä.
Chrisin ja minun on paikannettava palo.
Laita kaulahihna täältä,
jotta saat taskulampun ulos.
Meidän on saatava palo sammumaan niin nopeasti kuin mahdollista,
mutta myös pelastaa mahdollisia uhreja, jotka saattavat olla talossa.
Tämä tulee olemaan ylivoimaista hänelle,
koska tämä on hyvin akuutti yhtäkkinen stressitilanne.
Sinun on tuotava kolme aika painavaa nukkea ulos.
Haluan raportteja, jotka kertovat kuinka paljon happea sinulla on jäljellä,
ja haluan, että saat kaikki ulos rakennuksesta,
ennen kuin happi loppuu.
Kontrolloi hengitystäsi.
En halua, että käytät koko happivarastoasi.
Töihin siitä!
Rajallinen määrä happea ja kolme ruumista löydettävänä -
eli minun on hengitettävä hitaasti, mutta silti työskenneltävä nopeasti.
Ryhmä yksi menee sisälle nyt.
Eteenpäin.
Katso tuota ovea perällä, mene sen luo.
- Paikanna palo. - En näe ovea.
Mene eteenpäin.
On täysin pimeää, hyvin huolestuttavaa.
Se on kovaa työtä, ja kamppailen pelkästään saadakseni henkeä.
Pysähdy. Katsotaan sisälle, jotta näemme mitä siellä on.
Valmista? Mene.
Meillä on aktiivinen palo.
Yritän muistaa kaiken oppimani.
Mitä teen? Lyönkö sitä?
Ohjaa se suoraan kohti tulta.
Yritän kuunnella. On äänekästä, kuuma, epämiellyttävää.
Olen poikki. Keuhkojani polttaa,
yritän vetää sisään tarpeeksi happea.
Haluan, että tutkit koko alueen.
Etsit uhria, ymmärrätkö?
Kyllä.
Hän hengittää tiuhaan. Nopeasti.
Voi jestas, se on paljon nopeammin kuin aloittaessamme.
Hän puhkuu.
Löysin uhrin.
Ylimääräisen painon vetäminen tekee hengittämisestä vielä vaikeampaa.
- Näen yhden tulevan ulos. - Voitamme.
Yksi tulee ulos.
Paljonko sinulla on happea? Sata. Sinulla ei ole paljoa happea,
mutta emme ole tarkastaneet yläkertaa vielä,
mutta pitää katsoa, ettei siellä ole mitään.
- Voitko tehdä sen? - Selvä.
Kyllä.
En näe.
Tiedän, että hengitän liian nopeasti,
ja minun on hidastettava sitä, jos aion tarkastaa yläkerran.
Ryhmä yksi, tehkää nopea tarkistus.
En näe täältä. Se on vain ovi.
Ryhmä yksi, mikä on happi tilanne?
Chris, paljonko sinulla on happea?
Olemme 70:n viivalla, kuitti.
Selvä, ryhmä yksi teillä on 70.
Teidän täytyy vetäytyä rakennuksesta.
Chris, meidän on päästävä ulos. Meidän pitää mennä ulos nyt, vetäydymme.
Happeni käydessä vähiin päällikkö keskeyttää tehtävän.
Mennään. Tule jo.
Huomasin, että palossa laatikkohengitys tekniikka unohtui,
koska käytin hengitystekniikkaa, jossa otin vain niin paljon -
happea sisään kuin mahdollista.
Kun olet palon keskellä,
olet kuin selviytymistilassa.
Tunnen oloni latteaksi, tyhjäksi, ja pettyneeksi itseeni,
koska annoin stressin kontrolloida itseäni siinä tilanteessa.
En voi kuvitella, jos olisi tosi kyseessä. Millaista se olisi.
Olen nähnyt useita palomiehiä, jotka ovat eronneet -
partnereistaan, ja kun tarkistelet sitä,
se johtuu kasaantuneesta stressistä, josta he eivät olleet tietoisia.
- Selvä… - Se näkyy elämien asteittaisessa -
hajoamisessa, ja heidän fyysisessä terveydessä,
sekä tunnepohjalla ja mielenterveydessä.
Pyydän teitä kaikkia sulkemaan silmänne.
Tunti harjoituksen jälkeen, ja Chris stressireaktio on yhä korkealla.
Tarkkailen hänen hengitystiheyttään -
tiedostamismeditaation ajan.
15.3 RPM HENGITYSTIHEYS
Palomiehet käyttävät tätä käytäntöä usein -
vähentääkseen pitkäaikaista stressiä keskittymällä aistimuksiinsa -
ja vallitseviin tunteisiin.
Olkaa tietoisia kaikista soluista,
jotka liikkuvat läpi ruumiinne päästä varpaisiin.
Vaikka tiedostamismeditaatio onkin minulle tuttua,
minulle on vaikeaa rentoutua käskystä.
Varsinkin, kun mieleni laukkaa ja käy läpi päivän tapahtumia.
Sitten vedän itseni takaisin keskittyneeseen tilaan.
Alan tuntea oloni paljon rauhallisemmaksi.
Tiedostamismeditaatio on erittäin vahva tekniikka.
Se ei vain auta meitä alentamaan stressiä hetkellisesti,
vaan jos teemme sitä usein, se voi muuttaa stressireaktiotamme.
Aivoissamme olevan verkon, joka laukaisee selviytymisviettimme,
on oltava erittäin herkkä, jotta pysymme turvassa.
Ongelma on se, että erilaiset arkiset paineet voivat laukaista sen.
Tiedemiehet uskovat, että vain kahdeksan viikkoa -
säännöllistä tiedostamismeditaatiota voi kytkeä liitäntöjä uudelleen -
aivojen keskeisissä osissa -
vähentäen ylireagoimista mahdollisesti stressaaviin asioihin.
STRESSITASOT
Miltä tilastoni näyttivät? Muuttuivatko ne, vaihtelivatko ne?
Kun tulit sisään, ne olivat korkeammalla, ja sitten ne -
alentuivat huomattavasti, ja huomasin muutoksena hengitystiheytesi -
alenneen noin neljään.
Joten jo tämä 15 minuuttia saa aikaan huomattavan eron,
jos lisäät siihen ajan myötä, tai siitä tulee tapa,
joka on säännöllinen asia, se ei vain auta sinua -
olemaan palomies pidempään, vaan myös elämään pidempään ja terveempänä.
Näen kuinka nämä tekniikat voivat auttaa minua, jos käytän niitä -
ollessani stressaantunut elämässäni.
Mutta stressireaktioni hakkerointi,
kun olen 275 metrin korkeudessa, yrittäessäni ylittää kapeaa nosturia.
En todella tiedä, olenko valmis siihen.
NOSTURIKÄVELYN PÄIVÄ
Mene.
Tunnen itseni UFC-taistelijaksi. Olemme saapuneet.
Hermoni ovat koetuksella tosiaan tänä aamuna.
Voin pahoin puolestasi.
Jos näytän rauhalliselta, se on paras roolisuoritukseni.
- Niin. - Et näytä.
Jalkani tuntuvat hyytelöltä,
mutta yritän vain keskittyä tulevaan.
Hyi.
Katso tuonne. Se on ällöttävää! Ei mitään mahdollisuutta!
Toivottavasti noustessani suorittamaan nosturikävelyä -
pystyn sanomaan itselleni, että se tulee olemaan jännää.
Tämä on jännittävää.
Sen sijaan, että sanon itselleni, kuinka peloissani ja kauhuissani olen.
Selvä.
Miltä tuntuu?
Tulee hetkiä, jolloin aivoni ajattelevat:
"Voi ei, mitä hemmettiä olen tekemässä?"
Minun pitää ikään kuin vetää se takaisin ja ajatella: "Ei, näen -
onnistuvani siinä."
Mutta toinen ääni sanoo: "Ei.
Tämä ei tule onnistumaan, epäonnistut."
Luulen, että on kyse siitä,
kumman huomioit.
Sinun ajattelutapasi stressistä on se, joka määrää onko -
lopputulos positiivinen vai ei.
En nukkunut hyvin viime yönä.
Tuntuu kummalliselta, kuin pyörryttäisi.
Näin näyn, jossa nosturi tippui ja meni läpi ikkunasta,
ja minä roikuin huoneessa sen alla.
Nosturi heilui ja minun piti saada valjaat yltäni.
Siinä vasta kiintoisa skenaario.
Olen huolissani, ettei Chris ajattele selkeästi.
Hänen täytyy tiedostaa nuo negatiiviset ajatukset -
ja päästä niistä yli.
Koska oikea haaste tänään ei ole vain nosturin halki kävely,
vaan sen tekeminen rauhallisesti,
käyttäen tekniikoita, jotka hän oppi sykkeen -
ja hengityksen hallitsemiseksi.
Miltä tuntuu? Oletko hermostunut?
Kysyt minulta sitä, ja alan tuntea hieman hermostuneisuutta.
Hetki on käsillä ja olen matkalla katolle.
Tunnen, kuinka sykkeeni nousee.
Ja muistutan vain itseäni, miksi teen tämän.
En halua, että stressi hallitsee elämääni. Tai verottaa terveyttäni.
- Näettekö. Se oli kivaa. - Onnea matkaan.
- Ne olivat kivat 30 vuotta. - Selviät hyvin.
- Rakkautta. - Rakastan sinua.
Puhun sinulle myös tuolta ylhäältä -
vähän väliä.
Pystyt tähän.
Nähdään toisella puolella.
SYKE 73 BPM
Täällä on tuulista.
SYKE 79 BPM
Jalkani tärisevät.
- Oletko hermostunut? - Kyllä.
Astu tuonne ja katso ympärille. Ylläthän näihin?
Kyllä. Jalkani tuntuvat hyvin painavilta.
- Näytät hyvältä siellä. - Hänen kätensä ovat ulkona.
- Hän on valmis. - Hengitä!
Mitä ajattelet?
En mitään. Yritän nauttia näkymästä ja tuntea oloni mukavaksi -
hyvin epämukavassa tilanteessa.
Chrisin lukemat ovat jo paljon normaalia korkeammat.
SYKE 118 BPM
Toivon, että hän pystyy pitämään sykkeen alle sadassa lyönnissä.
Mutta se on jo 188 ja nousee nopeasti.
Olen hyvin tietoinen, että aivoni sanovat: "Mitä me teemme?"
Se on…
Se johtuu kai siitä, että ajattelen vähemmän.
Tällä hetkellä yritän ajatella kaikkea, mikä voi mennä pieleen.
Tällä hetkellä…
En ole antanut niiden ajatusten tulla päähäni päiviin.
Mutta.... Jopa nyt aivoni ajattelevat: "Mitä me teemme täällä?"
Tiedätkö?
Seison täällä. Katson alas.
Se on pitkä, pitkä matka. Tuuli puhaltaa.
Uskon, että ystäväni ovat täällä tukenani.
Laatikkohengitän.
Yksi askel, vain yksi askel.
Yksi askel, yksi jalka, yksi hetki, yksi hengitys.
Hengitän kerran syvään.
Ja alan kävellä.
Tuntuu, etten pysty kävelemään kunnolla.
Hengität oikein hyvin.
Tämä on paljon paremmin kuin eilen.
Jalkani tuntuvat kummallisilta.
- Tuntuu hyvin epävakaalta. - Tallusta varovasti.
Voi hyvä Isä.
Yritän sanoa itselleni: "Kaikki on hyvin, pystyt tähän. Harjoittelit tätä varten.
Hengitä. Pysy rauhallisena."
128 BPM SYKE
On todella tuulista. Ja alkaa tuntua hyvin…
Hänen sykkeensä laskee hieman.
Hyvää työtä.
Tein sen. Tämä on kaunista. Katso missä olen, katso näkymää.
Nauti siitä. Tätä varten minä harjoittelin.
Sitten tajuan, että minun on käveltävä takaisin!
Haluan katsoa alas, mutta en halua katsoa alas.
Mutta haluan vain saada sen tehtyä.
Miksi tein niin? Ei.
Ja katson alas ja kaikki alkaa pyöriä.
Tunnen kuinka minua pyörryttää, ja saan adrenaliiniryöpyn.
Hetken mietteitä: "En pysty tähän."
Tunnen, kuinka sykkeeni nousee.
Kaikki hyvin?
Yritän vain alentaa sykettäni hieman.
- Miltä luvut näyttävät? - Hänen sykkeensä on 145.
- Se on kaksi kertaa enemmän kuin levossa. - Kyllä.
Alas katsominen on oksettavaa.
Chris, hyppää kopteriin. Selviät siitä!
Haluan keskittyä nyt kunnolla hengitystekniikkoihin,
ja strategioihin, joita hän opetti saadakseni sykkeeni laskemaan,
joten seison siellä vain hetken ja katson eteenpäin.
Vedän itseni takaisin keskittymään ja olemaan läsnä tässä hetkessä.
Tietoinen ja läsnä.
Suljen ulos epäilyksen ajatukset.
Sanon vain itselleni, ettei ole mahdollista, etten tekisi sitä.
- Otan ensimmäisen askeleen. - Siellä hän menee.
- Mikä on sykkeeni? Onko se alentunut? - Kyllä, se on 130.
Se oli noussut 145, joten -
- Niin. - Hän pystyy tähän.
Askel askeleelta tulen itsevarmemmaksi.
Tiedän, että tekniikat toimivat, joten annan itseni nauttia kokemuksesta.
Tunnen, että hallitsen tilannetta.
Sykkeesi on vain 90, 88, 87!
Se vain alenee, joten… Käytätpä tekniikoita hyvin!
- Karatea! - Nyt jo pöyhkeillään.
Hän on itsevarma, eikö?
- Karate Kid tuolla ylhäällä! - Kyllä.
- Tuo on hyvin rankkaa. - Hyvää työtä.
- Hyvin tehty. Olen ylpeä sinusta. - Rakastan sitä. Upeata.
Oliko se vaikeampaa kuin VR versio?
- Älyttömästi enemmän. - Se on?
Se on häröä.
Se iskee heti ovella,
- se pelko. - Niin.
Millaista stressiä se oli sinulle?
Jos olisit laittanut minut tuohon tilanteeseen ilman harjoittelua tai -
juttelemista tai mitä muuta… Olisin varmaan sanonut:
"Ei, ei missään nimessä."
Tässä kokemuksessa ei ole kyse vain tällaisista akuuteista stressitilanteista,
vaan pitkäaikaisesta hyödystä, pitkäikäisyydestä.
Se oli osasyy, miksi halusit tehdä tämän.
Jokainen askel kun keskityt, jokainen hetki kun hengität,
antaa sinun elää pidempään,
koska sinulla ei ole kroonista stressireaktiota.
- Kyllä. - Ja annat itsesi -
palautua takaisin perustilaan, ja kun teet niin,
se tarkoittaa että riskisi sairastua sydänsairauteen vähenee,
sairastumisen toipumisvaikeudet vähenevät.
Kyse ei ole vain tästä hetkestä, vaan pitkäaikaisesta vaikutuksesta.
Toivottavasti ensi kerralla kun lapset saavat raivarin ravintolassa,
ja ihmiset kuvaavat,
yritän hymyillä sen läpi ja olla rentona.
- Niin. - Se on todellista. Ei esitystä.
Opin tästä kokemuksesta,
että siitä, mitä sanot itsellesi, tulee todellisuutesi.
Jos olisin sanonut itselleni ennen kävelyä,
että en pysty siihen, tai mitä jos kaadun,
olisin varmaan epäonnistunut, enkä varmaan olisi tehnyt sitä.
Se todellakin tapahtuu ajatuksen voimalla.
Joten sinun ei tarvitse antaa pelokkaiden tunteiden määrätä.
Onko meillä valjaita Zocille?
Pitää hankkia pienet.
Sammuta se kamera.
- Niin. - Leikkaa se.
PITÄÄKSEEN STRESSITASONSA ALHAALLA CHRIS AIKOO:
HARJOITTAA TIEDOSTAMISMEDITAATIOTA KOLMESTI VIIKOSSA
MUISTAA LAATIKKOHENGITYKSEN PINGOTTAESSAAN
JA KOKEILLA PAINEEN ALLA POSITIIVISTA ITSEPUHETTA
Niin!
KAIKKIEN KEHOT OVAT ERILAISIA. HARKITSE LÄÄKÄRIN KONSULTOIMISTA
ENNEN ELÄMÄNTAPAMUUTOKSIA, JOTKA VOIVAT VAIKUTTAA TERVEYTEESI