Tal mig igennem det, så jeg kan forstå.
-Okay, du var atlet. -Ja.
Men så blev du skuespilleren, Chris.
I high school surfede jeg,
jeg dyrkede atletik, spillede fodbold. Jeg var i god form.
Og da jeg blev castet som Thor, fik jeg et meget specifikt job,
der var at ligne en tegneseriefigur, ligne en helt fra en tegneserie.
Nemlig.
På min mission for at leve længere er jeg tilbage på tur
med sportsforsker, Ross Edgely.
Inden næste omgang optagelser til Thor starter op,
skal jeg fokusere mindre på, hvordan mine muskler ser ud,
og mere på, hvordan de kan hjælpe mig med at foregribe tidens ødelæggelser.
Ross, hvad skal vi? Hvor skal vi hen?
Det, vi vil forsøge at gøre for Chris udgave 2,0,
er at sørge for, at du kan kæmpe lige op med tidens tand
og måske endda vinde et par runder.
Nok vinder du ikke kampen, men du kan vinde et par runder.
Lyder som hårdt arbejde. Hvad har du planlagt til mig?
-Vi skruer niveauet lidt op. -Selvfølgelig.
Se lige her.
Richard!
Det er et 30 meter langt reb, der hænger 300 meter oppe,
direkte over den kløft det.
Det, jeg foreslår, er, at du hænger nederst og kravler hele vejen op.
Skræmt.
4. AFSNIT STYRKE
Har du lavet meget af sådan noget før?
-I denne skala eller... -Hængt under en svævebane i et reb...
-Ja. -...300 meter over jorden? Nej.
-Ikke? -Underligt nok.
Det er ikke i min ugeplan.
Hvor længe har jeg, før jeg skal det her?
-Hvor længe til Thor skal filmes? -Fem måneder, tror jeg, ja.
-Jeg vil sige om tre, og... -Tre måneders træning.
-Men jeg bliver tung. -Hvor stor? Hvor... hvor tung?
Jeg ved det ikke. Tungere end jeg er nu.
Er det en fordel eller ulempe?
Eller måske en kombination, ikke?
En kæmpe ulempe. For at være helt ærlig.
-En ulempe... -Det bliver en ulempe.
Folk i din størrelse kravler ikke i reb, der hænger ned mellem bjergene.
Tag endelig ikke fejl. Det bliver brutalt.
Hvordan endte jeg så her, hvor jeg stirrer på 30 meter reb,
der hænger ned i afgrunden?
Fordi jeg har spillet roller som Thor. betyder det, jeg har tilbragt
et årti med at opretholde muskler af superhelte-typen.
Men for et par måneder siden besluttede jeg at finde ud af,
om min krop er på en sti til en sundere fremtid.
-Hej, Chris. Godt at se dig, mand. -Godt at se dig.
Så jeg mødtes med ekspert i lang levetid, dr. Peter Attia.
Chris, du bruger tydeligvis meget tid på
at styrketræne. Hvilken slags program kører du?
Jeg mener, jeg... gennem årerne har jeg trænet til forskellige roller.
Særligt til Thor, skal jeg være stor.
Jeg træner skuldre en dag, arme den næste. Ryg, bryst, ben.
Forstået. Okay.
Føles det okay?
Han er selvfølgelig i fantastisk form.
De fleste ville se på Chris og give alt for at se sådan ud.
Men der er altid plads til forbedring.
Der er mere end 600 muskler i menneskekroppen.
Og for at leve længere skal man gøre god brug
af så mange som muligt.
Så da jeg vurderede Chris' muskelkraft og effektivitet, hans fleksibilitet
adræthed, opdagede jeg, at han kan arbejde på et bredere spektrum at musklerne.
Sådan der. Så, to... en, det var alt. Færdig.
Og han kan forbedre sin udholdenhed.
Chris, den gode nyhed er, at generelt ser dine resultater fantastiske ud.
Men det viser sig, at på nogle yderst vigtige punkter
stemte dine resultater ikke overens med én, der forbereder sig på
at blive den bedste, mest robuste 90-årige nogensinde.
Jeg føler, jeg får mine karakterer læst op for mig, så...
Hvad gør jeg så for at sparke røv på de tal?
Tja, meget af det er ting, vi kan ændre på.
Og ved at arbejde på endnu flere af dine muskelgrupper
og forbedre din udholdenhed
kan vi forlænge dit liv og gøre dit liv bedre.
Okay. Jamen...
Lad os begynde.
EKSPERT I LÆNGERE LEVETID
Genialiteten ved Ross' udfordring er faktisk dobbelt.
At træne til det reb
vil udvikle Chris' superheltestyrke endnu mere.
Og det sætter ham på en kurs mod et længere, sundere liv.
Men til at starte med forventer jeg, at det bliver hårdt for Chris.
For at omdanne mig til en rebklatrings- maskine, har Ross sat mig sammen
med nogle af de bedste til det.
De anerkendte akrobater, Alex Frith og Moira Campbell,
underviser i luftakrobatik til scene- og filmbrug.
Du skal træde på min hånd og placere din anden fod derpå.
Pres med benene, og det er alt.
Sådan, og op, og pres med benene, pres.
Jeg skal have min fod...
-At få mig op ad det her reb... -Nej...
...bliver nok deres sværeste udfordring til dato.
Træk op med armene. Og så glide hænderne op.
Sådan. Og pres.
Godt. Kom op. Ja, træk. Ja, luk op.
Mine hænder er...
Musklerne siger: "Hov, hov."
Ved I, hvad jeg mener? Det...
-Ja, ja. -Det er... underlige...
Det er underlige muskler.
Det er ikke: "Okay, jeg trækker op...
-Nej. -...med de muskler."
Det er bare ting, jeg ikke har brugt før.
Så det er virkelig svært.
Jeg kan lave kropshævninger dagen lang, men rebet,
det udmatter arme og hænder at holde det i det greb.
Og pres.
Jeg bliver faktisk ret bekymret.
Jeg er blevet udfordret, og jeg har svært ved
at komme få meter op. Når det lykkes, er det yderst smertefuldt.
Nu er Chris pludselig nybegynder igen,
og det er svært at acceptere, men han skal stole på mig,
når jeg siger, at al smerten er det hele værd.
For det at klatre i reb vil åbne for kæmpe fordele,
som vil holde ham sund langt op i alderen.
Det viser sig, at vores muskler gør langt mere end flytter os rundt.
Inderst inde er hver fiber fyldt med bittesmå kræftværker,
der kan hjælpe os med at afværge fysisk forfald.
Og for hver opspænding udsender de kemikalier,
der bekæmper alle mulige sygdomme.
I det store hele er muskler et vitalt organ
i vores kamp mod aldring. Og det er pointen med rebklatringen.
For at komme op ad det, får jeg ikke kun brug for store muskler,
men hver enkelt muskel, jeg har.
10 UGER TIL KLATRINGEN
For at forbedre chancerne på rebet
og min udsigt for alderdommen, skal jeg udvide omfanget af min træning.
Giv mig så en sele.
Jeg er glad for, vi har valgt en kølig dag til det her.
Der er omkring 45 grader lige nu.
Derfor er han kommet med nogle interessante, nye rutiner.
Fedt.
Sådan der! Sådan der! Ja! Godt, store fyr.
Godt. Sådan der. Find effektiviteten.
Og mindre skridt, når det bliver hårdt. Mindre skridt.
Mindre, hold gang i det.
Videre, videre, videre.
Godt!
Hans metoder virker måske usædvanlige, men de har tilladt ham
at presse kroppen til sin yderste formåen.
Han har løbet en hel maraton, mens han trak en bil,
svømmet rekordlange fem måneder til havs. Udført en triatlon, mens han bar et træ.
I en 24-timers udfordring kravlede han op ad 8800 meter reb.
Det er lige så højt som Everest.
Og jeg har lige bedt fyren om at presse mig lige så hårdt, han presser sig selv.
Kom herover!
-Sådan der! -Kom herover!
Afsted! Træk vejret. Afsted!
Godt. Det der, det der.
For at Chris får succes med rebet, skal alt falde i hak.
Kom så!
Gribestyrke, biceps, ben, skuldre og ryg.
Han skal have mobilitet, fleksibilitet og udholdenhed.
Godt. Afsted!
Så planen er at flytte fokus fra træningscenter-baserede øvelser,
der målretter sig specifikke områder.
Mod øvelser i den virkelige verden, der udfordrer en bredere vifte af muskler.
Må jeg kravle op, farmand? Må jeg kravle op?
Åh, dog! Åh, dog!
Men det er præcis den slags mangesidig styrke, vi er bygget til.
-Det er fantastisk. -Fortsæt, Tristan.
-Hele vejen ned, Tristan. Afsted! -Ny verdensrekord!
Den menneskelige krop er perfekt tilpasset til et liv fyldt med bevægelse.
Det var kæmpestort.
Og nogle steder er det den eneste måde at overleve på.
Folk, der betaler penge for at træne i træningscentre,
de er tossede.
Forsigtig! Lad være med at smide den.
Vi arbejder hver eneste dag.
Det er hårdt arbejde.
Det er sådan, man bliver stærk.
Catalina Motochi bor sammen med sine børn. Jimena og Sofi, og sin mor, Angelina.
De tilhører det indfødte amerikanske folk, der hedder rarámuri.
Det er hårdt arbejde hver dag, hvor de bruger alle slags muskler.
Mor, øksen gik i stykker!
Ross ville være i himlen.
Fang den nu.
Dyrene bliver drevet til fods, og den nærmeste by er en dags gang væk.
Men hvorfor spilde en dag, når man kan løbe?
Vi kaldes rarámuri.
Det betyder, folk der løber.
Når jeg løber i bjergene,
føler jeg, jeg kan klare alt.
Takket være deres livsstil, har rarámuri-folket en utrolig udholdenhed.
At løbe er dybt forankret i deres kultur,
og alle generationer samles i rituelle kapløb,
der nogle gange varer i dagevis.
Hvad skete der?
Vi løb nær forbi dem.
Og undersøgelser viser, at rarámuri- bedsteforældre har samme blodtryk,
ikke bare som deres børn, men som deres børnebørn.
Hvis jeg kan opnå det i min alderdom, bliver jeg en lykkelig mand.
8 UGER TIL KLATRINGEN
Okay, stræk den ende ud.
-Ja, så vi går den her vej igennem. -Ja.
For at intensivere rebtræningen,
installerer Alex og Moira et hjemme hos mig.
Værste opsamling nogensinde.
Min ven og fitnesstræner gennem lang tid, Luke Zocchi, er her også for at hjælpe.
Gør sig klar.
-Okay. Lad os give det et forsøg. -Okay.
Vi bruger et talje-system til at give mig mere reb.
Jeg kravler op... rebet kommer ned.
Mit helt eget lodrette løbebånd.
Mine hænder er færdige.
-Er du færdig? -Ja.
Så det var... ti meter.
Så... en gang til.
Okay.
-Sådan der. -Det er tortur.
Jeg bruger alle de her muskler igen og igen.
Og jeg bliver totalt udmattet.
Fire ud af ti. Igen.
Jeg skal forbedre min udholdenhed.
Så Ross har rodet i tasken med træningstricks.
Hvad laver vi her, makker? Jeg ser ikke noget reb at klatre i.
Ja, ingen reb.
De ser ret yndefulde ud, ikke? Som... en velsmurt maskine.
Det minder om rebklatring, roning blander meget styrke,
hurtighed, men også ren udholdenhed.
Det er derfra forbedringerne kommer i dag.
Jeg kan godt tale om det, men helt ærligt så kan jeg ikke ro.
Så her er en rigtig ekspert, olympisk bronzevinder, Rowena Meredith.
Procentmæssigt, hvor sandsynligt er det, vi bliver våde?
Fyrre procent. Jeg giver jer gode odds i dag.
Ross, du sætter dig i først. så du ligesom...
Åh, dog.
...gør det... Nej, foden i bunden af båden.
Godt. Okay.
Træd ned i båden, og så bruger du ét ben på at sætte dig ned.
Jeg var meget mere yndefuld end Ross.
Se dem lige.
Ses senere.
Og nu!
-Ja, hov. -Åh, vi ryger i!
Slip ikke årerne.
Ja, jeg har den, jeg har den.
Frels os! Frels os!
Hej, Ross, løft hænderne godt og løst, og hold dem fladt i vandet.
Ja, vi sejler.
Ja, perfekt, sådan der.
Jeg ser, hvad du mener... jeg kan stabilisere det hele.
-Ja, ja. -Ja.
Så, Chris, du skal bruge mere ben og mindre arme.
-Okay. -Se, hvordan det føles.
Hold bevægelsen enkel, hold årerne ude.
Drop dem ude foran. Brug benene, sådan der. Det er godt.
Jeg ved, du ikke rigtig har en... en kæmpe udholdenhed,
er det fair at sige?
Nej. Jeg mener, jeg har ikke en kæmpe benzintank.
Jeg mener, jeg har altid foretrukket sprint frem for langdistance. Ikke?
Okay. okay.
Da Chris blev testet,
viste Chris' modvilje mod udholdenhed sig klart i hans resultater.
Hans tal fejlede på
en vigtig komponent, der er altafgørende for vores kamp mod aldring: mitokondrie.
Vores muskler er hjem for billioner at disse mitokondrier.
De er som bittesmå kraftværker, der giver kroppen den nødvendige energi
for at operere jævnt.
Når vi bliver ældre, begynder vores mitokondrier at svigte
og nedbrydes, hvilket sætter aldringen op.
Men træning, og især udholdenhedstræning,
stimulerer vores muskler til at reparere de ødelagte mitokondrier
og endda opbygge nye, hvilket fylder vores energiniveau op
og modvirker aldring.
I nærmer jer den røde bøje og de sidste 100 meter.
Man kan ro, cykle, jogge, hvad som helst.
Det vigtige ved denne form for træning, der booster mitokondrier,
er at arbejde så hårdt, man kan, uden at bliver for forpustet.
Bare to timer om ugen kan lægge flere år til ens liv.
Sådan der, Rowena. Slog vi nogle rekorder?
Det var tæt på.
Men vi skal nok forbedre os lidt,
-før vi tager til OL i Paris. -Ja.
-Hvad synes I? -Jeg påtog mig en lederrolle.
Ja, hvordan var det? Det må have været rart.
Jeg tror ikke, vi er holdspillere. Gode venner. Frygtelige holdkammerater.
Næ. Farer vi vild til havs, bliver det et kapløb for at se,
hvem der spiser den anden først.
At favne den her slags træning vil booste mine mitokondrier
og forbedre min udholdenhed. Men det er ikke det eneste, det kan gøre.
Åh, Junie!
Jeg mener, jeg har ikke set de her i årevis. Åh, dog.
Professor Norman Lazarus havde en lang karriere som medicinsk forsker.
I deres fritid nød han og hans hustru, June, livets luksus.
-Åh. Det er Orientekspressen. -Men dog.
Det er Orientekspressen.
Da vi var i halvtredserne, elskede Norman og jeg at spise.
Herligt.
Han blev bare større og større.
Hvem er buttet der?
Jeg besluttede, det var på tide at tabe mig og træne.
Vi ryddede op i garagen,
og jeg fandt min søns cykel.
Jeg satte mig på cyklen, kørte en tur rundt om blokken.
Og resultatet var... jeg var færdig,
og jeg måtte lægge mig og få vejret.
Og jeg kørte gradvist længere afstande,
indtil jeg en dag kørte 200 kilometer.
Jeg begyndte at tænke: "Hvorfor ikke gøre afstanden længere?"
Fire hundrede kilometer. Seks hundrede kilometer.
Fjorten hundrede kilometer.
I en alder hvor de fleste begynder at geare ned,
begyndte jeg at udfordre mig selv.
Op gennem hans 60'ere og 70'ere
fortsatte Norman med lethed med at cykle.
Men forskeren i ham spottede noget andet.
Sygdom og aldersbetingede svagheder dukkede heller ikke op
hos mig selv eller mine venner, som jeg cyklede sammen med.
Så tænkte jeg ved mig selv: "Hvorfor? Hvad er det ved mig og de her folk?
Vi var ellers helt almindelige." Der var intet særligt ved os.
Sammen med et universitet i London påbegyndte Norman en undersøgelse
med ham selv og sine medcyklister som forsøgskaniner.
Evnen til at bekæmpe infektioner falder normalt med alderen.
Men resultaterne viste, at Normans gruppe
havde samme immunforsvar som folk i 20'erne.
En utrolig opdagelse.
Og bevis for, at vores muskler kontrollerer meget mere end bevægelse.
Dybt inde i vores muskelfibre forsyner mitokondrierne os med energi.
Men musklerne har endnu et trick i ærmet.
Når de spændes, frigiver de kemiske budbringere,
der hedder myokiner, der bevæger sig rundt i hele kroppen
og udløser en række fordele,
der forebygger ophobning af uønsket fedt, forhindrer visse former for kræft,
og som Normans banebrydende undersøgelse viser,
stimulerer de immunforsvaret til at fungere bedre i længere tid.
Jeg bliver helt sikkert ældre.
Men jeg elsker at cykle.
Og motion tillader mig at leve et tilfredsstillende liv,
der er fri for medicin så længe som muligt.
Det gør mig stolt.
Det er min mand. Det er min mand.
Det faktum, at musklerne kan kommunikere med resten af kroppen,
er grunden til, at det at bruge dem ofte er godt for at nedbringe risikoen
for aldersrelaterede sygdomme.
Vi holder ikke op med at bevæge os, fordi vi bliver gamle.
Vi bliver gamle, fordi vi holder op med at bevæge os.
4 UGER TIL KLATRINGEN
Samtidig med rebklatringen bygger jeg mig også op til Thor.
Nogle ris.
Målet er at tage mere end 18 kilo muskler på til den næste film.
Bøffel.
Så ja, det er altsammen til mig.
Men al den ekstra vægt er et stort problem.
Du er her...
Ja. Kom nu så højt op, du kan.
Wow.
Se sveden på ryggen.
Flytter omtrent 200 kilo op ad rebet.
Man ser ikke Thor kravle ret meget i reb, vel?
Nu ved I hvorfor.
Du skal have færre muskler. Du bør tabe vægt.
Det ville være nemmere.
Fedt. Trods hun slet ikke har trænet, kan min lillebitte hustru sagtens kravle op.
Se.
-Måske vi kan få Elsa til at klatre. -Ja, hun kan gøre det for mig.
Og der er endnu et problem, der modarbejder mig.
Okay.
Træk vejret.
Enden af rebet hænger fra mine fødder. Og når jeg klatrer...
Sådan.
-...bliver enden længere og tungere.
Så en af de store faktorer bliver vægten.
Og bare det at forstå, at når man klatrer,
-vil vægten af enden... -Ja.
...hænge bag dig, så hvert løft bliver...
Jo højere jeg kommer, trækkes jeg med vægten.
Nemlig. Prøv det. Se hvordan det føles.
-Åh, nej. -Ja, det er en del.
Problemet er, at under træningen hænger enden aldrig fri.
Det ville være fedt at træne med 30 meter reb,
for... det her er problemet. Ikke en eneste gang her...
vil vi vide, hvordan det er på selve dagen.
Chris skal passe på med, hvad han ønsker sig.
Klatringen nærmer sig hurtigt,
og jeg vil også gerne vide, hvordan han klarer vægten,
og om han kan klare den fulde længde.
Derfor hejser vi 24 meter reb op i hans indkørsel,
for at se, hvad han kan.
Jeg er nervøs. Nervøs. Nervøs.
Bare giv op, Ross.
Tja, Ross, jeg har set... Jeg har set kranen. Jeg er nervøs.
Den er så høj. Og hvad indtager han? Han drikker kaffe.
-Og den er stadig varm. -Så varm.
Er den? Åh, det ser godt ud. Laver du sådan en til mig?
Klar, Ross? Klar?
-Klar. -Klar? Klar? Una. Dos.
Åh, mand, jeg fik det på mig.
Okay, lav en pandekage til mig. Jeg er på vej over.
Ses snart.
Så, jeg ser rebet...
...og det er meget større og højere, end jeg havde forestillet mig.
Jeg kan ikke lide højder. Er det et godt tidspunkt at sige det?
For sent.
Sikringsrebet griber mig, hvis jeg falder, men det hjælper mig ikke med at klatre.
Okay.
Godt, store fyr.
Jeg begynder at klatre op,
og jeg føler mig okay i starten, har lidt selvtillid.
Klatre klogere, ikke hårdere. Kom så.
Og så meget hurtigt brænder mine ben.
Jeg føler mælkesyren og trætheden sætte ind.
Tag dig god tid.
Jeg er i ret meget smerte på det punkt.
Brug så dine ben.
Pres, pres, pres.
Og jeg tænker bare: "Jeg kommer under ingen omstændigheder op."
Okay, jeg kommer ned.
Jeg føler virkelig, jeg har nået grænsen.
Det er bare... rebet... Mand, når man løfter benet,
og man løfter rebet. Rebet er så tungt.
Er jeg sikker på, jeg kan klatre 30 meter op til den svævebane?
Næ. Jeg må hellere træne videre.
1 UGE TIL KLATRINGEN
Så, du klatrede?
Ja. Jeg klatrede i rebet. Et reb på fire-fem meter.
Og så slap jeg og landede på måtten, og vred ud i anklen,
og... jeg hørte og følte et smæld.
Og det var virkelig smertefuldt.
Hvor følte du det, makker.
Bare hele... Her, du ved, anklen, denne side.
Det er en hævning, makker.
-Det er tydeligvis ikke din ankel. -Ja. Ja. Ja.
-Sådan ser det ikke ud normalt. -Nej. Sikker?
Jeg føler det, når du trykker der.
Ja, ret bekymrende, for det her er foden,
jeg bruger som anker og løfter mig op ad rebet med hver gang, så...
Hvis jeg beslutter at gøre det uden ben, så kan vi måske øge
indsatsen lidt.
Men, jeg ved ikke, jeg tror ikke, det vil fungere.
Jeg er knust på Chris' vegne.
Man kan bare ikke klatre med overrevne ligamenter i anklen.
Så han kan ikke klatre før efter, han er færdig med at filme Thor.
Og de ekstra muskler vil kun gøre det endnu hårdere at komme op ad rebet.
Jeg har haft skader over årene, og jeg har fundet det meget svært.
Jeg elsker bare at være i gang. Jeg har... masser af energi,
og vil godt være i gang,
så når jeg bliver tvunget til at sidde stille og intet lave...
finder jeg det udfordrende.
Det er svært at undgå skader.
Og man har det med at få flere jo ældre, man bliver.
Man kan opbygge en mere modstandsdygtig krop for at udsætte begyndende svaghed
og reducere risikoen for skader. Og det er aldrig for sent at begynde.
En, ser godt ud. To, tre, fire...
Åh, dog.
Jeg elsker at komme ud og motionere. Jeg føler det overalt.
En, to,
tre, fire. Hvordan har I det?
-Fedt. -Okay.
Så siger jeg til mig selv: "Det er forfængelighed."
Jeg siger: "Se dig lige, min pige!
Femogfirs år gammel, iført stramme bukser!"
-Alt det der giver mig glæde. -Vi tager 25.
Man får det så godt.
Som ung kvinde var Ernestine Shepherd ikke interesseret i at træne.
Men midt i 50'erne hev hendes søster, Velvet, hende med i træningscentret.
Hun ville være bodybuilder.
Træningscentret var meget skræmmende,
for de løftede vægte og lavede sprællemænd.
Jeg kunne ikke lave sprællemænd.
Jeg ville virkelig ikke...
men jeg ville gerne gøre hende glad.
Søstrene trænede sammen. Men så blev Velvet syg.
Hun fik en aneurisme i hjernen. På hospitalet sagde hun:
"Du skal love mig, at du fortsætter det, vi er begyndt på."
Velvet døde.
Og jeg vidste med det samme...
Jeg ville opfylde min søsters drøm.
Nu havde Ernestine en mission.
Og den førte hende til tidligere mr. Universe, Yohnnie Shambourger.
Okay, sæt i gang. Kom.
-Fire. Du gør det. -Okay.
-Jøsses. Han trænede mig virkelig. -Kom, kom.
-Arbejd med musklen. -Javel.
Arbejd med musklen.
Jeg sagde: "Ved du ikke, jeg er gammel?"
-Pres. Pres. Pres. -Okay. Jeg gør det.
Han sagde: "Du er ikke gammel. Du kan godt det her."
Der er en atlet i alle.
Så, langsomt, langsomt. Pres den langsomt op.
Når bare man har ønsket...
Tre, to, en, færdig. Sæt den ned.
Hun blev tændt.
Giv et stort bifald til denne unge dame. Hun blev født i 1936.
Da hun var i 70'erne blev Ernestine bodybuilder på konkurrenceplan.
Jeg gik ud på scenen. Og musikken satte i gang.
Og alle klappede bare. Åh, jeg var i himlen.
Hun vandt. Hvad giver du?
Og hun fortsatte med at vinde.
Det føltes så vidunderligt. Jeg var himmelhenrykt.
Og jeg græd. Og jeg sagde: "Velvet, jeg har gjort det for dig."
Men det var kun begyndelsen. Efter en ordentlig omgang kardiotræning
har Ernestine gennemført ni maratonløb.
Nu målretter hun efter balance og mobilitet,
og underviser endda selv.
Føler i strækket i haserne?
Hun er en inspiration for alle. Og hun er en vejviser.
Hun lader os vide, hvordan vi kan komme til at se ud,
hvis vi fortsætter træningen.
Ser godt ud! Ser godt ud. Giv mig dem.
Aldring forårsager ofte tab af muskelmasse og større risiko for at falde.
Takket være en bred vifte af daglige træninger
vender Ernestine og hendes venner de odds til deres fordel.
Det er, hvad jeg vil se. Se lige mine damer.
Hvis man lader en bil stå stille hen, og den ikke kører, ruster den.
Ret jer op, helt lige.
Ernestine har gjort mig opmærksom på, at bare fordi man er ældre,
kan man alligevel godt være i god form.
Måden hun ser ud på, og hvordan hun bevæger sig, sådan vil jeg være.
Alder er helt sikkert intet andet end et tal.
Når jeg fortæller folk, jeg er 85, siger de til mig:
"Nej! Jeg troede, du var 65."
Godt arbejde, de damer!
Jeg smiler, men jeg tænker ved mig selv: "Hvorfor kan de ikke sige 50?"
Hvis jeg nogensinde skal lykkes med klatringen, må jeg ikke stoppe nu.
Tre, to, en, op!
Kom!
Godt.
Mens min ankel kommer sig, skal jeg forsøge at holde Ross' plan.
To, tre, fire.
Ja!
Opretholde de her nye muskler og blive ved med at booste udholdenhed.
En. To, tre, og op. Godt.
Godt, min ven. Se lige det! Styrke, teknik.
Læg den om din quadriceps.
Men inden jeg kaster mig over rebet,
er der en sidste, gigantisk hurdle at overkomme.
FILMNING AF THOR SYDNEY
Klokken er 10:30. Chris har fået mad klokken 8:30. Nu skal han spise igen.
Det er ét måltid. Det er... måltid to ud af ti.
Og et rigtig godt tip, han skal altid have chilisauce på.
Det her er rutinen, inden en scene med trøjen af.
Masser af gentagelser, mange forskellige øvelser.
Jeg vejer lige nu over 104 kilo.
Og det er fuldtidsarbejde at opretholde det.
Men på rebet vil de ekstra muskler bare arbejde imod mig.
Jeg skal holde mig i den her form resten af filmen,
men så vil jeg forsøge at tabe mig lidt
til... rebklatringen.
For jeg tror, at jo tungere jeg er,
jo mere vægt skal jeg selvsagt hive op.
Så... arbejde med udholdenhed og fart nu,
og slappe lidt af med... vægtløftningen.
DAGEN FOR KLATRINGEN
Ross' træning handlede om at bygge en krop, der vil forblive stærk,
sund og mobil i det lange løb.
Rebudfordringen er en test af, hvor godt jeg har lagt grundstenene.
-Åh, mand. -Hold da op.
Jeg fornemmer en masse ængstelse. Hvad...
Nej, jeg er okay. Jeg gør mig bare klar mentalt.
Vi har haft nogle tilbageslag og det, og så skaden.
Og nu er vi her og skal endelig gøre forsøget.
Det ser højere ud, end jeg husker.
Indtil nu har vi trænet i træningscentret eller i kranen,
der stod udenfor hans hus, hvilket var godt, men det er træning.
Nu er vi ude af det kontrollerede miljø,
og nu har vi pludselig variabler, som vind, højden og endda adrenalinen.
Træningen er ovre. Det er kampdag.
Nu strammer jeg i livet.
Vi er klar til at begynde turen ud til vores position.
Og det bør være samme størrelse som sidst.
Gør jer klar til, at dørene åbner. Rebet er på vej ud.
Åh, kig ikke derud.
Det hele... rammer mig.
Og alle de små tvivlende stemmer, som jeg har skubbet ud af hovedet,
bliver højere og højere.
Jeg kigger ned og tænker: "Det er ikke noget, jeg har lyst til."
Men jeg kan ikke lade Chris se nogen tvivl hos mig overhovedet.
Nej, nej, nej.
Slå til, slå til, slå til.
Ja. Klar til afgang.
Klar?
Så jeg bliver hejst ned.
Og det føles meget længere end 30 meter.
Jeg vil ikke kigge op, for jeg tænker:
"Det er meget længere, end jeg før har klatret."
Han rører det næsten, og han begynder at tage fødderne frem.
Jo længere, jeg sidder der, jo mere energi spilder jeg.
Så jeg går bare i gang.
Som forventet skyder han afsted.
God teknik. Sådan der. Ja, ja, ja.
Og han tager store bidder af rebet for hver bevægelse.
Men jo højere jeg kommer, hver gang jeg forsøger at løfte rebet
med benet, har jeg nu hele rebets vægt.
Så det bliver sværere og tungere.
Nu begynder jeg at blive træt. Mine ben begynder at brænde. Mine arme.
Alt brænder.
Så jeg trækker mig bare op og putter mig
i en lille koala-stilling, og så får jeg lige vejret.
Træk vejret ind.
Chris, du må ikke stoppe. Stop ikke. Videre, videre.
At stoppe er det værste, man kan gøre.
Det føles, som om man hviler sig, men det gør man ikke.
Udmattelsen sætter ind.
Og i sidste ende kæmper man mod tyngdekraften.
Energien er virkelig lav.
Og nu tænker jeg ligesom:
"Du vil ikke kunne gøre det."
-Men så hører jeg Ross. -Chris, fortsæt.
Nu gør vi det færdigt. Nu gør vi det færdigt.
Det var et virkelig opkvikkende øjeblik for mig.
Og jeg bed sammen og klatrede videre.
Kom så. Kom så.
Godt! Godt, godt, godt. Du kan godt. Du kan godt.
Ja! Godt! Ja, ja, ja.
Godt, godt. Ja, ja, ja.
Tre mere. Giv mig tre mere.
Kom så. Kom, kom, kom. Kom så.
Godt, store fyr! Afsted. Op. Ja, ja, ja.
To mere. Afsted, afsted, afsted.
Mere, mere, mere.
Gør det færdigt! Ja!
Din fantastiske...
Jeg gjorde det. Og det føles fantastisk.
-Det var smukt. -Det var udmattende.
Jeg kan ærligt talt kun tænke på, hvor ondt mine arme gør.
Og at jeg ikke kan få vejret. Det dunker i mine ben.
Jeg har svært ved at tale.
-Elsker det. -Åh, mand.
Du brugte alle teknikker, vi har øvet på.
Men det var bare kardiotræningen,
alle brikkerne i puslespillet skulle samles.
Jeg troede,
jeg vidste alt om sundhed og træning,
og styrketræning og så videre. Og... det har været fantastisk at få
dørene åbnet og
opdage, der er så meget mere viden derude.
-Det var hårdt. -Jeg tror virkelig, 80-årige
Chris Hemsworth vil se tilbage og være stolt.
Den 38-årige
Chris Hemsworth er ret... stolt af det.
Sand styrke handler ikke kun om, hvor meget jeg kan løfte.
Det handler også om at forblive mobil og undgå skader.
Man skal booste mitokondrier og holde immunforsvaret ungt.
Så jeg arbejder videre med hele min krop, opbygger styrke
og udholdenhed i alle mine muskler.
Og afviser tidens tand.
-Ja. Ja! -Ja!
-Fedt! -Jeg tvivlede slet ikke, bror.
-Jeg tvivlede slet ikke. -Strålende.
Og så måske, når jeg rammer 90,
kan jeg vise børnebørnene noget om at glide op ad et reb.
Jeg er klar. Lad os gøre det.
FOR AT FÅ MEST MULIGT UD AF SINE MUSKLER PLANLÆGGER CHRIS:
UDHOLDENHEDSTRÆNING I TO TIMER OM UGEN
MERE KLATRING, FOR AT BRUGE EN BRED VIFTE AF MUSKLER
Sæt i gang.
Gør det igen. Kom.
DAGLIG TRÆNING UDENFOR TRÆNINGSCENTRET
ALLES KROPPE ER FORSKELLIGE. SØG LÆGELIG VEJLEDNING
FØR LIVSSTILSÆNDRINGER, DER KAN PÅVIRKE HELBREDET.
Tekster af: Sidsel Jacobsen