Egy forgatókönyvben olvastam egyszer,
„Ha nincsenek emlékeim, léteztem egyáltalán?”
Ez nagyon megmaradt bennem.
Az emlékeinknek örökké velünk kellene maradniuk.
Ők formálnak minket azzá, akik vagyunk.
Szép lövés volt, fiam!
A gondolat,
hogy nem tudok majd visszaemlékezni az életemre,
a feleségemre, a gyerekeimre…
Semmitől sem félek jobban.
És a közelmúltban olyan híreket kaptam,
amelyek igencsak elgondolkodtattak.
Amikor a hosszú, egészséges élet nyomába eredtem,
jó néhány vizsgálatot végzett rajtam
dr. Peter Attia élettanszakértő.
- Hogy vagy? - Jól.
Szóval elvégeztünk rajtad minden lehetséges vizsgálatot.
Megcsináltunk minden vértesztet,
sőt minden egyes gént megvizsgáltam a szervezetedben.
A laboreredményeid fantasztikusak lettek.
Ha valaki kívülről rád néz,
rögtön látja, hogy törődsz magaddal,
találtunk azonban néhány aggodalomra okot adó dolgot.
Igen.
A genetikai tesztek között volt olyan,
ami a fehérjék APOE nevű génjét vizsgálta.
A szervezeted igen ritka kombinációban két példányban tartalmazza az APOE4-gént,
az egyiket anyai, a másikat apai ágról.
És ez mit jelent pontosan?
Azt, hogy hajlamosabb vagy az Alzheimer-kórra.
Mennyivel hajlamosabb?
Körülbelül nyolc-tízszer magasabb a kockázat,
összehasonlítva az átlagpopulációval.
Igen, értem.
Úgy van ez,
hogy meg vagy győződve róla, hogy örökké fogsz élni,
különösen fiatalkorodban.
És amikor váratlanul közlik veled,
hogy talán ez a dolog fog legyűrni…
Ejha… Azért ez egy pillanatra földhöz vágott.
Tudom, hogy nehéz elképzelni, de…
meggyőződésem, hogy ha minden lehetséges lépést megteszünk,
átlagos szintre tudjuk csökkenteni a kockázatot.
Értem.
Sőt, és ezt talán most nem is hiszed el,
de idővel megérted majd.
Ez a gén akár áldás is lehet.
Mert olyan motivációt ad…
Igen. Arra fog ösztönözni, hogy már most olyan lépéseket tegyél,
ami a legtöbb embernek eszébe sem jutna
- ötven-, hatvanéves koráig. - Persze.
Egész életemben kiemelt figyelmet fordítottam
az egészségemre, a jóllétemre,
arra, hogy hogyan lehetek erősebb és egészségesebb.
De az agyam egészségére nem igazán figyeltem.
Ez a hír azonban megváltoztatta a dolgokat.
Ezzel a teszttel a homloklebeny működését vizsgáljuk.
Figyeld a mozdulataimat, majd ismételd meg őket!
Kezdjük!
Ezért találkozom a neves neurológussal, dr. Sharon Shával.
Várjunk!
Ezt lehetne még egyszer?
Mint mindenki, én is szeretném megőrizni a memóriámat
amilyen sokáig csak lehet, hogy ne egy sarokban ücsörögjek,
képtelenül bármire.
Nyilvánvalóan nagyon egészséges vagy,
de harmincéves korunk után az agyunk hanyatlásnak indul.
Fiatalkorunkban, huszonévesen van a csúcson.
Vigyáznunk kell rá, karban kell tartanunk, amennyire lehet.
Nem kezdhetünk el 60 évesen figyelni az agyunkra.
Igen.
Hiszen az Alzheimer és a hasonló kórok
már 15-20 évvel a tünetek megjelenése előtt elkezdenek kialakulni.
Egészségesen táplálkozom, sokat sportolok.
Mit tehetek még az agyam egészségének megőrzéséért?
Ahogy időt áldozunk a testünk edzésére,
úgy időt kell fordítanunk az agyunkra is.
Az új kihívások stimulálják a neurális hálózatokat
elősegítve az úgynevezett neuroplaszticitást,
ami javítja a kognitív funkciókat.
Mutassunk valami új dolgot!
Valami olyasmit, ami igazán megdolgoztatja az agyadat.
Hogy segítsünk megóvni Chris emlékeit,
kiszakítanám őt a hétköznapokból,
el a technológiától, és bevetni őt a vadonba.
Lenyűgöző látvány!
Próbáld az emlékezetedbe vésni!
A figyelmét elvonó dolgok, telefon, GPS nélkül
Chris beleveti magát a környezetbe,
és kizárólag az agya segítségével tájékozódik majd a vadonban.
Itt aztán könnyű eltévedni.
Jó, hogy itt vagy, különben lövésem se lenne.
Máris eltévedtem.
Mivel a szociális kapcsolatok fontosak a kognitív funkciók szempontjából,
barátja, Otis Hope Carey művész is vele tart.
Az ott kiváló táborhelynek tűnik
annak a vízesésnek a lábánál.
Jó tájékozódási pont lesz.
Ott fogjuk befejezni a túránkat.
- Ott? - Igen.
És hogy jutunk fel oda?
Tulajdonképpen kiképzőtábor az agynak,
amivel Chris kialakíthat
egy életre szóló rutint az agya karbantartására.
HATÁRTALANUL CHRIS HEMSWORTHSZEL
5. RÉSZ MEMÓRIA
DUNGHUTTI, ANAIWAN ÉS GUMBAYNGGIRR TERÜLET
AUSZTRÁLIA
FELHÍVJUK AUSZTRÁLIA ÉS A TORRES-SZIGETEK
ŐSLAKOSAINAK FIGYELMÉT, HOGY A MŰSOR
ELHUNYT EMBEREK KÉPI ÉS HANGMEGJELENÍTÉSÉT TARTALMAZZA
Köszöntelek Dunghutti országban, Anaiwan országban
és Gumbaynggirr országban.
Ezen a földön a három törzs osztozik.
Ez itt a barátom, Otis őseinek szülőföldje.
Évek óta álmodozunk róla, hogy egyszer bejárjuk.
Így amikor Sharon felvetette ezt a kalandot a vadonban,
tudtam, hogy ez lesz a tökéletes helyszín.
Utunk szempontjából azért különösen alkalmas,
mert a világnak ezen a részén a táj és az emlékezet összefonódik.
Test, elme és szellem.
A nevem Otis Hope Carey.
A gumbaynggirr nemzetből és a bundjalung nemzetből származom.
Az őslakos népek már több mint hatvanezer éve élnek Ausztráliában,
így nagyon régi kapcsolat fűz minket a Földanyához.
Az „Első népek” kultúrájában úgy hisszük, hogy a kövek,
a víz, a szél és az ég is emlékezik.
Ha figyelünk rájuk, akkor halljuk, hogy az őseink szólnak hozzánk.
Reméljük, hogy utatok során
meghalljátok majd, ahogy a földünk szól hozzátok.
A saját fületekkel halljátok majd ennek a világnak a hangját,
ne mások fülével!
A saját szemetekkel lássátok majd ezt a világot, ne mások szemével!
A vének engedélyt adtak, hogy átkeljünk a földjükön,
és egyikük így szólt,
„A saját füleddel hallj,
a saját szemeddel láss!”
„Maradj hű önmagadhoz!”
Ez megérintett bennem valamit, és valahol mélységes
mélyen szólított meg. Csodálatos dolog.
A következő két napban
Chrisnek és Otisnak utat kell találniuk
a sok ezer hektáros vadonban.
Szóval itt kezdünk, és erre kell indulnunk, igaz?
De a mentális kihívás már el is kezdődött
útjuk megtervezésével és emlékezetbe vésésével.
Aztán felmegyünk erre a hegygerincre.
Igen.
Északnak indulnak nyílt terepen és erdőségeken át.
A vízesés tetejétől feljövünk ide, elérjük ezt a patakot,
és utána merre induljunk?
Irányt váltunk, amikor elérjük a patakot.
Onnan pedig lefelé indulunk.
Meg kell találniuk a vízesésekkel tarkított folyót,
ami elvezeti őket arra a helyre,
ahol éjszakára tábort verhetnek.
Aztán a második napon észak felé vesszük az irányt.
Van egy fényképünk is.
Van ott valami ösvény?
Nekünk kell utat vágni.
Végül egy meredek emelkedőn érik el a célt,
ez a Wrights Lookout.
Oké, tehát az út. Erdő, hegygerinc, vízesés,
erdő, hegygerinc, vízesés.
A vízesés után felmegyünk a nyílt terepre,
és el fogunk tévedni, az biztos.
Jó, örülök, hogy ott leszel.
De mielőtt Chris és Otis útnak indulnak, van még valami.
Kérem a telefonokat!
Jól van, tessék.
Köszönöm! Ennyi?
- Ez az összes. - Nincs több?
Még van egy.
Vajon kinek lesz nehezebb?
Otisnak. Folyton a telefonján lóg…
Úgyhogy kemény lesz, igaz, haver?
Sok szerencsét!
Esni fog.
Szerinted jó irányba megyünk?
Csak menj tovább! Az a legjobb, ha eltévedtél, igaz?
Egy kicsit nehezebb lett, mivel teljesen eltűnt a nap.
Ha körülnézünk, hol a legvilágosabb az ég?
Ott!
Az vagy a nap, vagy egy űrhajó. A nap felé tart.
Szóval észak, nyugat. Erre kell mennünk.
Szerintem is.
Menjünk!
Nyomós oka van, hogy Christ és Otist
tájékozódási eszközök nélkül küldtem a vadonba.
Te hogy emlékszel?
Ez itt a vízmosás, nem? Úgy néz ki.
Igen, szerintem erre.
A helyes irány megtalálásának folyamata
az egyik legösszetettebb feladat, amit az agyunk végre tud hajtani.
Fel a hegygerincen, kövesd a vizet, patak, vízesés, fordulj balra!
Igen, jó lesz.
Az agy egy olyan régióját hozza működésbe, amely kulcsfontosságú
a külvilág megértésében.
Ez a hippokampusz, az agy memóriaközpontja.
MEMÓRIA A HIPPOKAMPUSZ
A hippokampusz az agy csikóhalra hasonlító apró része,
amely az agy bal és jobb oldalán helyezkedik el.
Olyan, mint egy térkép, ahol az emlékeink és a hozzájuk vezető
út található.
BALLAGÁS - ELSŐ JÁRGÁNY - GYEREK SZÜLETÉSE - TÖRÖTT LÁB - SZÖRF
Ahogy öregszünk, a hippokampusz az első területek között van, amit
az Alzheimerhez hasonló betegségek megtámadnak.
De ha a tájékozódáshoz hasonló tevékenységekkel stimuláljuk,
nagyobb és egészségesebb lesz, ahogy új kapcsolatok
és új agysejtek jönnek létre.
Tudósok szerint minél erősebb a hippokampusz,
annál inkább elkerülhető a kognitív képességek korral járó hanyatlása.
Hogy egyedül tájékozódjon a GPS helyett,
könnyűszerrel beépíthető Chris mindennapi rutinjába.
Egyszerű és hatékony módja az agy aktívan tartásának,
ami erősíti és ellenállóbbá teszi.
Hamarosan dél lesz.
Azt hiszem, igen.
Észak, kelet, dél, nyugat.
Arra van észak, tehát arra kell mennünk.
Ott van a folyó.
Igen!
Egyre közelebb kerülünk a célunkhoz.
Jaj, futóhomok.
Olyan, mint a Végtelen történetben a Bánat mocsara.
Emlékszel a Végtelen történetre?
- Nem. - Nem láttad soha?
- Nem hiszem. - Otis!
Nem tévéztem gyerekkoromban.
Emlékszel azokra a régi tévékre, ahol állítgatni kellett az antennát?
- Aha. - Nekünk olyan volt.
Igen, de nemcsak az antennát kellett állítgatni,
a szobában is a megfelelő helyre kellett állni.
Igen, tényleg…
„Ne oda ülj, apa!
Zavarod az adást.”
Nosztalgikus élmény a természetben lenni,
távol a városoktól és a civilizációtól.
És ha a legkorábbi emlékeimre gondolok,
azokra, amik önmagammá tesznek, ezek azok a pillanatok,
amiket örökre meg akarok őrizni.
Az Északi területen nőttem fel, a semmi közepén,
négy és fél órányira a legközelebbi várostól,
és még cipőm sem volt, mert túl nagy volt a hőség.
Minden időnket a szabadban töltöttük.
A legkorábbi emlékem…
Nagyon kicsi voltam, négyéves lehettem.
Emlékszem, hogy apa kiment valakiért a reptérre,
ami egy csík volt a porban az isten háta mögött.
Elindultam megkeresni őt, és csak mentem és mentem.
Emlékszem a száraz, rekkenő hőségre.
A vörös por belement mindenbe,
a bőrödbe, a hajadba, a ruháidba.
A lábam úgy égett, mintha tűzbe léptem volna.
Folytak a könnyeim. Nem tudtam, hol van apa.
De hirtelen felbukkant a domb mögül.
Halálra volt rémülve, hogy vajon mit csinálok
a semmi közepén egyedül kószálva.
Akkor nem igazán értettem, hogy mi történik,
miért aggódik.
De emlékszem a megnyugtató érzésre, hogy biztonságban vagyok a karjában.
- Felfelé? - Igen.
Ez olyan, mint a StairMaster 2000.
- Szomjas vagy? - Igen.
- Igyunk egyet! - Jó.
Gyönyörű.
Most biztos csinálnék egy fényképet…
Nem figyelnél, a telefon kameráján át néznéd.
Igen.
Csodálatos úgy itt lenni, hogy nem zavar semmi.
Kiélesednek az érzékeid.
A szagok, minden, amit megérintesz, a hangok.
Nem meglepő, hogy Chris éberebbnek érzi magát.
Agyunk a természetben fejlődött ki,
és sok tanulmány született arról,
miért találjuk a természetet olyan üdítőnek.
Kutatások szerint, amikor városi környezetben vagyunk,
az ember alkotta vizuális minták, tolakodó zajok, zavaró tényezők
feldolgozása sok energiát igényel az agy fontos részeitől.
HÁTSÓ ALFA AKTIVITÁS ERŐ
Egyaránt lekötik a memóriát,
a problémamegoldó és a koncentrációs képességet.
KOGNITÍV TERHELÉS
Tudósok szerint az agyunk úgy van beállítva,
hogy a természetből érkező képeket és hangokat könnyebben dolgozza fel.
Ahelyett, hogy túlterhelődnének,
kognitív képességeink ismét teljes vértben jelennek meg.
És ez nem minden.
A természetben töltött idő a stresszt is mérsékli,
ami csökkenti az Alzheimer kockázatát, és hosszabb életet ígér.
Már egy húszperces séta a parkban
a telefonunk nézegetése nélkül,
számottevően csökkenti
a stresszhormon, a kortizol szintjét.
- Ne menjek én elöl? - Majd én megyek.
És ha én mennék? Mert ha én elesem, az nem nagy ügy.
De az. Cipelhetlek, és az komoly teher lenne.
Erre értettem, te vagy az erősebb.
Otis klassz srác.
Jó a humora. Nagyon kedves fickó.
Otis!
- Segíts! - Milyen elegánsan estél.
Az tény.
És ragyogó művész.
Minden alkotásod madártávlatból készült, igaz?
Igen, a legtöbb.
Olyanok, mint a térkép, akár azt is mondhatjuk.
Sok hagyományos szimbólumot használok, de…
lágyítok rajtuk, hogy kifejezőbbek legyenek.
Nem feledve azt sem, honnan erednek, mi a valódi jelentésük.
Az ősi, tradicionális, sok ezer éves művészetet
modernizálom.
Új köntösbe öltöztetem a régi dolgokat.
A munkáimban minden vonal, minden pont,
éppen úgy, mint minden kő, minden folyó, minden fa
egy emlék.
Azon a vidéken, ahol Chris felnőtt,
nagy őslakos közösség él, ezért érti a festményeimet.
És szerintem ez komoly szerepet játszik abban, hogy ilyen jól kijövünk.
Hozhattunk volna egy kenut.
Egy bodyboard még jobb lenne.
Ha másokkal vagyunk együtt, az jót tesz az agyunknak.
Társas állatok vagyunk, és a másokkal történő interakció bátoríthat minket,
hogy új dolgokat tanuljunk, új ötleteink támadjanak, másképp lássuk a világot.
Az elszigeteltségben azonban a demenciára való hajlamunk
ötven százalékkal magasabb.
Így ha hosszú életet szeretnénk élni,
a körülöttünk lévő emberek a legfontosabbak.
Ha erre megyünk tovább, akkor eljutunk a táborhelyig, igaz?
Igen, a vízesés lábánál lesz.
A vízesés tetejénél vagyunk,
Otis mutatja a táborhelyet.
De nem látok lefelé vezető utat. Ő sem.
Úgyhogy egyetlen megoldás maradt.
A mindenit!
Ez felfrissített!
Ez határozottan kitisztította a fejemet.
Az jutott eszembe,
hogy remélem, öregkoromban is így fogok ugrálni.
A vizsgálatok eredménye óta sokat gondolok
az öregedésre és arra, milyen lesz majd ez életem.
A hír, hogy nagyobb esélyem van az Alzheimerre,
tulajdonképpen nem meglepetés.
A nagyapám is Alzheimerben szenved.
És…
A memóriája egyre rosszabb, és ez így megy már évek óta.
Nagyon furcsa, mert tiszta pillanataiban aggódik,
felismeri az embereket, de nem tudja, hol van.
Elég ijesztő és félelmetes.
A legélénkebb emlékem vele kapcsolatban, hogy a garázsban vagyunk.
És segít nekünk fából készíteni dolgokat.
Például kardokat,
játékfegyvereket, puskákat, ilyesmiket.
Emlékszem, milyen türelmes volt, ahogy rohangáltunk, csapkodtunk,
törtünk-zúztunk.
Gyönyörű emlékeim vannak, amikért nagyon hálás vagyok.
A gondoskodó, kedves lényéért.
Csodálatos ember.
Szóval a nagyapád Alzheimerben szenved?
Igen. Néha nem emlékszik, kik vagyunk,
az unokáira, de még a saját gyerekeire sem.
Elfelejti. Szívszorító.
Félsz, hogy esetleg te is ilyen állapotba kerülsz majd?
A fenyegető dolgoktól vagy teljesen lefagysz,
vagy arra ösztönöznek, hogy megpróbáld legyőzni őket,
még akkor is, ha rosszak az esélyeid. Erről szól a dolog, nem?
A megelőzés szerepéről, hogy megőrizd
az agyad egészségét.
A pozitív energia szerepéről, ellentétben mondjuk azzal,
hogy hány e-mailre kell válaszolnom…
Milyen kritikákat kap a filmem,
kapok-e még munkát utána?
Alaposan kimerültünk a mai túrázásban, így aludni térünk.
De lehetek bármilyen fáradt, sokszor nehezen megy az elcsendesedés.
Az alvás ezért kapott nagy szerepet,
amikor dr. Peter Attiával beszélgettünk.
Chris, mesélj az alvási szokásaidról!
Hogy látod, jó alvó vagy?
Nem, nem igazán. Sokszor felébredek éjszakánként.
Már gyerekkoromban is így volt. Anya szokta emlegetni.
Mintha az éjszaka, az alvás felerősítené
a szorongásokat, vagy ha bűntudatot érzek valami miatt.
Mintha valami rosszat tettem volna, aggasztana valami.
És ez így van a mai napig.
Amiket most elmondtál, az alvásproblémák,
az egyébként mindenkire jellemző „majomagy” következményei.
A neurózis, a rágódás a problémákon.
Az alvás nem passzív tevékenység. Nem az öntudatlanságról szól.
Nagyon is aktív időszak, ami alatt az agy gyógyulni tud.
És nálad, Chris, mivel kockázati csoportba tartozol,
nagyon is komolyan kell vennünk az alvást.
Tudjuk, ha akár csak egy éjszaka kihagyjuk az alvást,
az olyan toxinok felhalmozódásához vezet az agyban,
melyek az Alzheimer-kórra hajlamosítanak.
Az alvásnak tehát rövid távon jelentős regeneráló ereje van,
de a krónikus betegségekkel szemben is védelmet nyújt.
Így működik a dolog. Amikor alszunk, a napközben felhalmozódott szemetet
eltakarítják a szemétszállítók, az úgynevezett
glimfatikus rendszer.
De ahogy öregszünk, főként, ha nem alszunk eleget,
ez a takarítás felületessé válik.
A káros hulladék gyorsabban felhalmozódik, mint ahogy meg tudunk szabadulni tőle.
Akadályozzák a munkát,
ami gyulladást okoz, és akár Alzheimer-kórhoz is vezethet.
ALZHEIMER-KÓR
Chris már most is sokat tehet
az alvása mennyiségének és minőségének javításáért.
DR. PETER ATTIA ÉLETTANSZAKÉRTŐ
Egyszerű szokásokkal,
mint például ugyanabban az időben lefeküdni és felkelni,
alvás előtt csökkenteni a stresszt,
félretenni az e-maileket és a közösségi médiát.
Ez könnyű, amikor az erdőben táborozik.
De ha mindezeket hazatérve is betartja,
annak lesz jótékony hatása jövőbeni kognitív egészsége szempontjából.
De nem az egészséges alvási szokások az egyetlen dolog,
amit Chrisnek követnie kell.
Sok olyan szokás, amit már korábban elsajátított,
segíthet megelőzni az agyi betegségeket idősebb korban.
Az időszakos böjtölés, valamint a zöldségekben és halban gazdag táplálkozás
küzd a sejtek öregedése ellen, ami az Alzheimer-kór kialakulásáért is felel.
Most nevessek vagy sírjak…
A stressz-szint csökkentése szintén segíthet megóvni a memóriáját.
És ha szervezetét szélsőséges hőmérsékletnek teszi ki,
az is jelentősen csökkenti az Alzheimer-kór kockázatát.
Hogy aludtál? Minden csupa víz.
Gyönyörű itt a vízeséssel a háttérben.
A vízesés hangja ringatott álomba.
Eljött a második nap, és egy kiadós alvás után
felfrissültem.
Csupán egy napot és egy éjszakát töltöttem telefon és e-mail nélkül,
de az elmém máris tisztább és nyugodtabb.
Izgatottan várom a továbbiakat.
Tudod, hogy milyen irányba kell indulnunk?
Tovább északnyugatnak?
Előbújt már a nap?
Később biztosan előbukkan majd.
Elindulunk a Wrights Lookoutra, és remélhetőleg odaérünk a corroboree-ra.
Az úti célunk Wrights Lookout,
ami a környékbeli őslakosok különleges találkozóhelye,
ahol a múltban összegyűltek a különböző népek.
Mi is pontosan a corroboree? Mi fog történni?
Három nép találkozik majd,
közösen táncolunk, megosztjuk a tudásunkat,
és hálát adunk az országunkért.
Arról szól, hogy kapcsolódsz valamihez, ami rajtad kívül áll.
Pontosan így van. Nem tartottak itt corroboree-t
több mint száz éve, szóval egészen
különleges, erőteljes, spirituálisan feltöltő élmény lesz.
Kezd meredek lenni.
Itt a sziklamászó felszerelésed?
Megpróbálom…
A túra második napja másfajta kihívást tartogat Chris számára.
Hogy elérjenek Wrights Lookoutra,
Otisszal meg kell mászniuk egy hegyet.
Testedzésnek tűnhet csupán,
de legalább annyira edzi az elmét is.
Olyan vagy, mint a kőszáli kecske.
Ennyi kondizás után felvihetnél a hátadon.
Amikor edzünk,
a szervezetünk egy kémiai anyagot termel, ami tápanyagként szolgál az agynak.
Ösztönzi a neuronokat, hogy növekedjenek és fittek maradjanak.
- Közeledünk! - Igen.
Tanulmányok sora mutatott rá, hogy a rendszeres testedzés a középkorúaknál
az Alzheimer-kór kialakulásának esélyét
közel ötven százalékkal csökkenti.
A kognitív kihívással kombinált testedzés pedig
roppant hatékony eszköznek bizonyult
a demencia elleni küzdelemben.
Még idősebb korban is.
MAGDEBURG NÉMETORSZÁG
Édesanyám öt éve hunyt el,
és sajnálatos módon demenciában szenvedett.
És persze ott motoszkál bennem valahol,
hogy te szent ég, ez megtörténik majd,
vagy megtörténhet velem is.
Egy, kettő, három, négy.
A hetvenéves Gudrun minden héten ott van a helyi táncórán.
Időnként nem érzem olyan jól magam, mint harminc évvel ezelőtt.
De többnyire
elég jó formában vagyok.
Ám ez nem hétköznapi tánciskola, hanem tudományos kísérlet.
Azt igyekszik kideríteni, hogy a tánchoz hasonló testmozgás
célravezetőbb-e az öregedő agynak, mint a hagyományos edzés.
A tánc során összetett mozgást végzünk
A NEURODEGENERATÍV MEGBETEGEDÉSEK NÉMET KÖZPONTJA
ellentétben a kerékpározással, ami repetitív.
Úgy gondoljuk tehát, hogy a tánc jobb módja az agyműködés javításának,
mivel a kognitív és a fizikai kihívás kombinációját jelenti.
A tudósok felfedezték, hogy az agyunk képes fejlődni és új kapcsolatokat
kialakítani még késő felnőttkorban is.
Én leszek a kísérleti nyuszi!
Notger és csapata arra kíváncsi, mennyire hatékony a táncóra
az agy fejlődésének serkentésében.
A pozitív változás jeleit keresik az agy
az emlékezéshez nélkülözhetetlen régiójában.
Mutasd, kérlek, a hippokampusz frontális részét!
Itt látható a növekedés.
Nagyon jól néz ki.
Óriási megkönnyebbülés volt, hogy az eredmények szerint
a táncban hatalmas potenciál rejlik,
ami az agy működését és struktúráját illeti.
Reményeink szerint a tánc képes lesz megakadályozni
a demencia kialakulását a jövőben.
Nem csupán Gudrun eredményei figyelemre méltóak.
A tánccsoport nagyobb növekedést mutatott a hippokampuszban,
mint azok, akik hagyományos testedzést végeztek.
Igencsak elképedtem az eredményeken.
Meg is érdemlem, hogy hátba veregessem magam,
igazán szép munka volt.
Többórányi mászás után
Wrights Lookout végre kézzelfogható közelségbe kerül.
- Egyenesen fel? - Igen.
Jó helyen vagyunk?
- Ügyes! - Szép munka.
Szép munka.
Megcsináltuk. Méghozzá telefon, GPS és térkép nélkül.
Azzal az egy dologgal, amivel az emberek évezredeken át tájékozódtak.
Az agyunkkal.
Onnan indultunk.
- Jó messze van. - Igen.
Más megvílágításba kerülnek a dolgok, igaz?
Visszanézve, mekkora utat tettünk meg Otisszal
ezen a szépséges tájon,
eszembe jut az, amit a vének mondtak indulás előtt.
„A saját füleddel hallj, a saját szemeddel láss!”
Most már tökéletesen értem.
Ha kizárjuk a zajt, és ráhangolódunk a természetre,
jobb lesz az életünk.
Hosszú volt ez a két nap,
de ideértünk a corroboree-ra, a gyűlésre.
A három nép nevében meghívunk benneteket, hogy velünk táncoljatok.
Rendben, köszönjük.
Nem vagyok valami nagy táncos.
Azt hittem, csak megfigyelő leszek.
Most kezdek igazán ideges lenni.
Evezz balra, evezz jobbra!
Lent, lent, váll, váll.
Jól van.
Olyan kedvesen fogadnak minket,
olyan bátorítóan, hogy azonnal ráhangolódom.
És ahogy Otisra pillantok,
kezdem megérteni, hogy mit jelent ez neki.
A három nép találkozója.
Erősnek érzem magam. És azt érzem, hogy tartozom valahová.
Mert ez az összejövetel azért van, hogy felébresszük őseinket
az emlékeinkben és a történeteinkben.
Nemcsak új, csodálatos emlékeket hozok létre,
de megoszthatom Chrisszel is, és beszélhetünk majd róluk
hosszú éveken át.
Az utazás kezdetén aggódtam,
hogy később elveszíthetem a memóriámat.
De ráébredtem, hogy milyen sok múlik rajtam.
Egyszerű a recept. Egyél, aludj jól!
Új élményekkel kell próbára tennem a testem és az elmém,
és át kell adnom magam a természetnek,
távol a modern élet zajától és stresszétől.
És mindezt meg kell osztanom a szeretteimmel.
Ezek az egyszerű dolgok nem esnek nehezemre.
Ezeket egyébként is örömmel teszem.
És gyakrabban akarom csinálni őket.
És remélhetőleg nemcsak boldogabb és tartalmasabb életet fogok élni
örömet okozva a családomnak és a barátaimnak, mint a nagyapám,
de együtt olyan új, értékes emlékeket teremtünk majd,
amik velem maradnak egész hátralévő életemben.
A feliratot fordította: Zilahi László