E clar că stresul îmi afectează somnul.
Se întâmpla mai des acum câțiva ani.
Acum nu mai e o mare problemă. Nu e adevărat, încă am probleme.
Îmi e ușor să adorm, dar în jur de 2:30,
apare un val de adrenalină.
Creierul începe să genereze o serie de întrebări.
„Oare mă deranjează ceva? Da, asta e...”
„Să ne gândim la asta, să analizăm.”
- Ai emoții? - Mă simt puțin amețit.
Se întâmplă uneori, nu știu de ce,
dar vreau să reacționez altfel la stres.
Totul pare mai serios acum, nu?
Nu doar pentru că e neplăcut…
Gata.
…ci pentru că asta ar putea să mă ucidă.
Se pare că o metodă foarte bună
de a diminua efectele stresului
este să îl înfrunt.
Am pornit.
CHRIS HEMSWORTH: DINCOLO DE LIMITE
CU TREI ZILE ÎNAINTE
Spune-mi ce te stresează.
Sunt lucruri normale. Alteori pot fi diferite.
Spre exemplu?
- Scuze! - Ce naiba?
Mă enervează mașina asta nenorocită.
Stresul face adesea parte din viața mea.
De asta o am alături pe dr. Modupe Akinola,
psiholog de renume, care propune să abordăm stresul într-o manieră nouă.
Trebuie să fi trecut printr-un eveniment stresant.
- Amintește-ți… - Am trei copii,
e solicitant.
Da, așa e.
- Te ocupi de trei copii… - Da.
-…vrei să fie fericiți și sănătoși. - Da.
Dacă lucrez,
- ...mă antrenez… - Înțeleg.
În weekend, am fost foarte solicitat,
iar copii au luat-o razna. Eram la restaurant,
oamenii se uitau, cred că făceau și poze.
Dacă te enervezi repede,
- ...vrei să te calmezi… - Da.
Am simțit că îmi crește pulsul și respiram greu.
Chris trebuie să facă o schimbare,
stresul nu afectează doar starea.
PSIHOSOCIOLOG
În timp, te poate ucide,
contribuind la boli gen cancer, diabet și afecțiuni cardiovasculare.
O să îți arătăm câteva metode
care te vor ajuta să îți schimbi percepția față de stres.
- În regulă. - E o întâlnire cu stresul.
- Înțeleg. - Ieșiți la întâlnire.
- Am o relație stabilă… - Vezi tu…
- …cu stresul. - Înțeleg.
Relația trebuie să devină mai sănătoasă.
E puțin cam disfuncțională.
Suntem cu toții capabili să ne controlăm stresul,
dar pentru a reuși, trebuie să îl înfruntăm.
Chris va învăța câteva tehnici„
care îl vor ajuta în lupta cu stresul inevitabil.
Poate că pare absurd, dar pentru asta,
am să îl rog pe Chris să se supună unor situații deosebit de stresante.
Peste trei zile, vei merge pe acea macara.
Turnul are 275 de metri înălțime.
Stai puțin.
Da, e înalt.
- Pari neliniștit. - Mă întreb…
Da, sunt foarte neliniștit.
Ce te neliniștește?
- Face parte din… - Moartea e un factor important.
- Moartea e un factor? - Nu îmi plac înălțimile.
Nu e vorba despre performanța în sine,
ci despre pregătirea de care ai nevoie și despre emoțiile pe care simți acum.
E vorba de pregătirea mentală pentru acceptarea stresului,
- ...pentru a-i reduce efectele. - Da.
Te vei pregăti până atunci.
Sunt curios, entuziasmat și speriat.
Știu la ce vă gândiți acum.
Pentru ce fac asta?
Adevărul e că mă simt destul de tânăr.
Dar timpul trece.
Procesele care îmi pot scurta viața…
…au început deja să funcționeze.
Partea bună e că există soluții.
În cursul următorului an
voi trece prin șase provocări remarcabile.
- Haide! - Îmi voi testa limitele.
Vreau să aflu care sunt secretele
unei vieți mai sănătoase și mai îndelungate.
EPISODUL 1 REZISTENȚA LA STRES
- Uite-o! - Da, să mergem!
- Iat-o! - Chestia aia înaltă și subțire.
Iar slăbănogul ăsta o să facă o plimbare mortală.
Nici de aici nu pare mai mică.
Mai sunt doar trei zile până când înfrunt provocarea,
dar sper să mă pot baza pe prietenii mei,
Aaron Grist și Luke Zocchi, pentru suport moral.
- Mi se face rău când mă uit. - Văd macaraua.
- E deja pregătită. - Pare să se clatine puțin.
Pare foarte periculos.
- E uriașă. - Da, distracție plăcută!
Să sperăm că nu mai bate vântul,
dar uneori bate mai tare.
Dacă mă gândesc mai bine, nu știu pentru ce i-am chemat.
Mai ales că astăzi am plănuit cu Modupe
să trecem prin prima lecție de gestionare a stresului.
Uite ce trebuie să faci... Trebuie să îți dai jos bluza.
- Hopa! - Da.
Apoi am să te îmbrac cu bluza asta.
Asta îmi va permite să îți monitorizez reacțiile fiziologice.
Arată ca o rochie. E o fustă mini?
- Nu, e ca un maiou… - Bine.
Se folosesc și la NASA.
- Chiar așa? - Deci dă-ți bluza jos.
Băieți, ajutați-mă.
Foarte bine.
- Da, a făcut flotări. - S-a încordat, își ține respirația.
Nu mă încordez deloc.
Trebuie să fie strâmt, ca să primim semnal.
E confortabil?
- Sunt relaxat. - Te dai în spectacol.
Trebuie să îți pui asta pe cap…
- Bine. - Partea asta...
trebuie să ajungă acolo.
Asta îți va măsura tensiunea.
Ca să îl pregătim pentru macara,
vreau să treacă printr-o situație stresantă
ce-l va ajuta să înțeleagă
felul în are mintea îi afectează corpul.
- Vedem tensiunea arterială… - Tensiunea?
…vedem intensitatea respirației, bătăile inimii.
PULS 65 BPM
- Înțeleg. - Acum ai 65 bpm.
O să consider că ăsta e nivelul normal
și la asta o să mă raportez.
I-am verificat pulsul când era relaxat,
dar o să văd cum se schimbă
atunci când face ceva stresant.
- Văd mâna asta. - Da?
Vreau să experimenteze
o plimbare pe macara în realitate virtuală.
Vreau doar să mergi pe grindă.
Am pornit.
Ne vedem mai târziu.
- E mult de urcat? - Da.
Experiența VR e fascinantă.
O parte a creierului e conștientă că nu e real,
dar alta urlă: „Ai înnebunit? Ce faci?”
„O să murim!” Simt un gol în stomac.
Aș avea aceeași senzație dacă aș fi pe o clădire.
Pulsul era la 65, dar a început să crească.
Crește și ritmul respirației, mai devreme era la 12.
A apărut teama.
Pare foarte instabilă!
PULS 86 BPM
E foarte… Nu pot!
Deși Chris nu se află în vreun pericol real,
creierul percepe amenințarea, stresul își face apariția.
E reacția clasică de luptă sau fugă.
Când creierul identifică stresul, pornește un mecanism.
Nervii preiau controlul întregului sistem…
GLANDA SUPRARENALĂ CORTIZOL & ADRENALINĂ
…eliberând hormoni în sistemul circulator.
Respirația accelerează, inima bate rapid, mă simt agitat.
În momente periculoase, asta m-ar ajuta să lupt sau să fug.
LUPTĂ SAU FUGĂ
După ce pericolul dispare, mecanismul se oprește fără urmări.
Dar când stresul nu dispare,
unul dintre hormoni, cortizolul, continuă să curgă…
CORTIZOL
…iar sistemul de fugă sau luptă nu se oprește în totalitate.
Cu timpul, devenim epuizați, iar asta crește tensiunea arterială,
dereglează sistemul imunitar și duce la creșterea glicemiei.
Toate astea măresc șansele apariției bolilor mortale.
Foarte ciudat.
Cât mi-a crescut pulsul?
S-a întâmplat ceva interesant.
Pe măsură ce urcai, pulsul creștea ca să îți ofere energie
și să te pregătească pentru drum.
Problema apare atunci când nivelul de stres rămâne ridicat
pe tot parcursul zilei, iar lucrurile devin
mai puțin sănătoase.
Corpul tău nu se calmează
și nu se odihnește așa cum ar trebui.
Mi-am dat seama că va fi oribil când va trebui să o fac.
La asta trebuie să lucrăm!
Da. Zoc, trebuie să încerci.
Zoc, amicul meu, urăște înălțimile…
- Poftim! - Doamne!
…mi-am dat seama că am ocazia să îi testez instinctele.
Ce naiba?
Vai de mine…
Nu…
- Haide, dă-i drumul! - Vai, tremur tot.
Haide!
- Nu pot! - Hai!
- Mergi! - Hai, Zoc!
- Mergi! - Haide!
Nu pot.
Hai, fă câțiva pași.
- Bravo! - Mergi!
- Haide, Zoochie! - Hai, Zoc!
- Vorbește cu tine, ajută. - Mă descurc, Luke.
Nu pot…
E atât de real! Am simțit cum cad.
- Nu înțelegeți cât e de real. - Ce vrei să spui?
- E foarte real… - Poate că rezist mai bine,
dar sincer să fiu, nu-mi plac înălțimile,
iar realitatea virtuală m-a făcut
să fiu mai speriat decât înainte.
Dar dacă antrenamentul lui Modupe mă ajută să controlez stresul
și să reduc riscul bolilor, atunci sunt dispus să o fac.
DOUĂ ZILE PÂNĂ LA MERSUL PE MACARA
Vreau să îi arăt lui Chris că își poate proteja sănătatea
dacă reacționează mai bine la stres și își controlează mintea și corpul.
Trebuie să își poată păstra calmul chiar si când merge pe macara.
CENTRUL ACVATIC
Pentru a-l pregăti pentru provocare, în următoarele două zile,
Chris o să lucreze cu oameni care se confruntă cu stresul extrem
în mod regulat.
În regulă.
Am să îți fac cunoștință cu doi ofițeri din Forțele Speciale.
- Harry și Justin. - Salut, Chris!
- Salut! - Salut!
Bine ai venit la antrenamentul Trupelor Speciale.
- Mersi! - Vei participa...
la un exercițiu de rezistență la înec,
o activitate obișnuită pentru Forțele Speciale.
E proiectat să te copleșească,
dar îți te voi ajuta
- ...cu câteva indicații. - OK.
Scopul activității este să crească puterea mentală
a celor din Forțele Speciale.
Mâinile și picioarele vor fi imobilizate pe tot parcursul activității.
Cred că sunt stresat de situațiile
pentru care nu mă simt pregătit.
În clipa asta, îmi trec prin minte tot felul de lucruri.
Mă întreb dacă o să mă înec cu adevărat.
Dacă ești sub apă și simți că îți pierzi cunoștința,
revii la suprafață, iar de acolo te salvăm noi.
Dacă nu respecți instrucțiunile,
dacă leșini sau te îneci, testul a eșuat.
- Ești pregătit? - Da.
Începem prima rundă.
Țelul e să ating fundul bazinului de 20 de ori
și am doar câte o fracțiune de secundă să iau aer.
Intră în ritm! Respiră!
Știu că am destul oxigen,
știu că băieții nu mă lasă să mă înec.
Dar simt cum îmi crește pulsul. Stresul se accentuează.
Rotește-te sub apă când ești gata.
Simt cum plămânii încep să mă ardă.
A fost un eșec. Înoată două ture de bazin.
E foarte dificil și devine din ce în ce mai greu.
Două exerciții ratate.
Cum se descurcă?
- Se scufundă. - Da.
Încearcă să plutești!
Nu apuc să iau destul aer.
Atunci se instalează panica.
Chris nu a avut prea mult succes, în afară de…
Nimic, a eșuat la toate testele.
Cum te simți?
A fost greu și ține mult de tehnică.
Cred că…
- ...trebuie să nu intru în panică. - Exact.
Puțini dintre noi vor trece prin asemenea antrenamente,
dar toți trecem prin momente grele.
Ajungem în situații pentru care nu suntem pregătiți
și ne spunem că nu suntem capabili.
E util să vorbești cu tine.
Trebuie să reinterpretezi gândurile negative.
Înțeleg.
Întreabă-te dacă poți să gândești în mod pozitiv.
Cum poți reinterpreta situația? Ce câștigi din experiența asta?
Chris o să înțeleagă că sistemul de luptă sau fugă
nu reacționează doar la lumea exterioară.
Propriile gânduri și emoții pot influența acest circuit.
REZISTENȚA LA STRES
Dacă sunt sub presiune și sunt convins că nu rezist…
creierul apasă butonul de panică…
iar circuitul de luptă sau fugă devine activ
și se pregătește pentru ce e mai rău.
Anticipând leziuni, arterele și venele se strâmtează,
trimițând sângele spre cutia toracică.
Astfel, scad șansele unei hemoragii mortale.
Problema e că mușchii și creierul primesc mai puțin sânge,
iar puterea fizică și mentală începe să scadă.
Dar prin gândire pozitivă,
pot opri toată această reacție.
Pot să deschid vasele de sânge și pot regăsi energia pentru a rezista.
Sunt încă agitat, dar stresul nu mai e o piedică.
Chris, o să intrăm înapoi în apă, reexaminăm abilitatea de plutire.
Să începem.
O să urască asta!
Sunt din nou în apă și simt aceeași presiune.
Apoi am urmat sfatul lui Modupe.
Renunț a gândurile negative, și continui să îmi repet:
„Pot să o fac, am destul oxigen, nu o să mă înec.”
Haide!
Acum simt o senzație de liniște.
Mă concentrez la ritm și știu că pot să rezist.
- E mai bine. - Da.
A intrat în ritm.
E un ritm bun.
Se pare că s-a relaxat,
- ...cugetă… - Da.
…se folosește de indicațiile tale.
Da.
Ultima activitate e recuperarea măștii.
Hai, dulăule, găsește-o!
Gândesc mai pozitiv, sunt mai încrezător și mai puternic.
Simt că stresul nu mai e un impediment.
Așa, haide!
- Da! - Adu-o aici.
Acum vino cu spatele la perete.
- Bine. - Așa, gata? Unu, doi, trei.
Bine!
Cum te-ai simțit?
A fost ceva mai intens.
Da, te-ai descurcat mult mai bine a doua oară.
- Așa funcționează gândurile pozitive. - Da.
De acum înainte trebuie să le integrezi
ca pe unelte psihologice în viața de zi cu zi.
Fie că e vorba de un scenariu sau dacă filmezi ceva.
Care sunt lucrurile negative care îți vin în minte?
Poate că nu m-am pregătit destul sau am impresia că nu știu bine replicile.
Intri vreodată în panică?
- Obișnuiam s-o iau razna. - Înțeleg.
Pierdeam controlul și nu mai puteam să vorbesc.
Mă gândeam că pot să greșesc, că filmul nu va arăta bine,
mă temeam de eșec.
Știi că vrei să iasă totul perfect,
dar e imposibil.
Nimic nu funcționează perfect, așa că trebuie să gândești pozitiv
și să îți spui: „Fac asta mereu, pot să o iau de la capăt.”
Ai dreptate.
Astăzi am lucrat cu soldații în bazin.
A fost foarte de obositor și solicitant,
mai ales pentru plămâni.
A fost interesant să mă supun unor situații stresante
și să mă acomodez într-un mediu vitreg.
Despre asta e vorba.
Și sper să includ asta în viața mea obișnuită.
Totul ține de perspectivă,
asta reiese din toată experiența.
Instinctul de luptă sau fugă se activează prea des
din cauza unor lucruri mai puțin importante.
Mă ustură ochii de la clor.
Dar asta e cea mai mică problemă, nu-i așa?
Urmează să merg pe marginea unei clădiri.
Provocarea macaralei e foarte intimidantă pentru Chris.
Vreau să realizeze că aceste tehnici
nu sunt utile doar în situațiile cu stres nociv.
Ele ne pot ajuta să obținem rezultate bune când suntem sub presiune.
După un accident, în 2013,
Faith Dickey și-a schimbat abordarea în ceea ce privește stresul.
Conduceam spre casa familiei pentru sărbători,
iar mașina a atins o porțiune de gheață,
când am realizat
că moartea nu mă sperie.
După acel accident, am realizat că stresul poate fi un aliat
și poți învăța să cum îl exploatezi.
Cred că dacă eviți toate riscurile…
nu vei afla niciodată de ce ești în stare.
Prea mult.
- Cât de tensionată pare? - Cred că e bine.
După accident, Faith a stabilit multiple recorduri mondiale de highlining,
o disciplină bazată pe controlul deplin al minții și al corpului.
E ușor să îmi umplu mintea cu frică și stres,
pentru că e normal să simți teamă
când ești la înălțime, pe o sfoară întinsă peste un gol.
Am mai multe unelte care mă ajută să traversez sforile.
Respiră.
Uneori am nevoie doar de gândire pozitivă,
așa fac primul pas.
Te descurci bine.
Uneori trebuie să strig la mine: „Haide!”
„Haide!”
„Liniștește-te, te descurci bine.”
E interesant că dialogul interior poate fi atât de eficient.
Dacă sunt la jumătatea unei sfori și începe să bată vântul…
Haide!
Apelez la o altă tehnică pentru a face față.
Unii o numesc segmentare.
Încerc să nu mă gândesc la tot.
Împart totul în segmente mai mici.
Mă concentrez doar la următorul pas.
Respiră.
Un picior în fața celuilalt.
Acel pas mă poate duce până la capăt.
Pășesc prin teamă.
Nu încerc să fac teama să dispară.
Lucrul ăsta m-a ajutat și în alte aspecte ale vieții,
precum interviurile pentru joburi, situații stresante din viața cotidiană.
Pot să transfer tot ce am învățat pe sfoară…
Lucruri care obișnuiau să fie stresante
nu mă mai afectează în aceeași măsură.
Dacă mă gândesc mai bine,
știu că nu ar trebui să fiu prea stresat.
Familia e sănătoasă și fericită și am o carieră de care sunt mândru.
Dar încă simt că stresul mă afectează.
Pentru o sănătate de durată, vreau să încerc să îl controlez.
Ceva care îmi declanșează anxietatea și care îmi provoacă stres
e momentul în care mă ocup de multe lucruri.
- Da. - Am…
- Da. - Am prea multe proiecte,
sunt prea multe mesaje și telefoane.
Devine copleșitor.
Cred că soluția constă în întrebarea:
„De ce trebuie să mă implic în atâtea lucruri?”
Când am început să joc,
părinții nu aveau mulți bani.
- Și… - Da.
Am vorbit cu tata și l-am întrebat când achită datoria.
- Și-a zis… - Da.
- Niciodată… - Da.
„O să murim înainte să achităm.”
Asta m-a deranjat încă de când eram tânăr.
Știi cum e.
M-am hotărât să nu las lucrurile așa.
Nu vreau asta pentru ei sau pentru familie.
Înțeleg.
Să fiu sincer, m-am apucat de actorie ca să îi scap de datorii,
dar încă mă tem că totul se poate termina.
Putem pierde totul dacă nu accept toate proiectele.
Apare și o inerție, iar lucrurile se adună
unele peste altele.
Apoi te lovesc toate.
Chris e copleșit când presiunea se adună.
Dar îi voi arăta o tehnică utilă în acele situații intense.
Va trece printr-un exercițiu în care stresul atinge punctul maxim.
ACADEMIA PENTRU SERVICII DE URGENȚĂ
Astăzi vreau să te expunem la…
un alt tip de stres extrem.
Are legătură cu focul?
Da.
Ieri aproape că m-am înecat, iar azi,
o să fiu ars de viu.
Asta nu e expunere la stres, e tortură medievală.
Avem un incendiu, să mergem!
Pentru că Zoc s-a descurcat bine la testul VR,
m-am gândit că i-ar folosi sfaturile lui Modupe.
Ieri am vorbit despre dialogul interior,
dar uneori te poți afla în mijlocul acțiunii
și simți valul de adrenalină, simți cum crește pulsul.
Un element important este respirația.
Așa procedează și salvatorii. Se numește „respirație pătrată”.
- Inspiri, aștepți, expiri, aștepți. - Înțeleg.
Imaginați-vă laturile unui pătrat.
Tot ce avem de făcut
este să inhalăm timp de patru secunde, așteptăm patru secunde,
expirăm patru secunde și așteptăm patru secunde.
Ăsta e procesul. Câte patru secunde. Inspiri, aștepți, expiri, aștepți.
Inspir, unu, doi, trei, patru. Pauză, unu, doi, trei, patru.
Asta e pentru situații extreme, dar vă puteți imagina
că în orice situație în care simțiți că pulsul crește,
- ...puteți folosi tehnica. - Respirația.
- Respirați pe tot parcursul. - Am înțeles.
O simplă tehnică de respirație demonstrează că semnalele de stres
nu funcționează într-o singură direcție.
Corpul poate trimite propriile semnale.
Cu cât sunt mai stresat, cu atât respir mai repede.
Cu cât respir mai repede, cu atât devin mai stresat.
E un cerc vicios.
Dar dacă respir încet și adânc. fibrele nervoase din piept
vor detecta schimbarea mișcărilor
și vor trimite impulsuri care vor calma creierul,
scurtcircuitând sistemul de luptă sau fugă.
Tot corpul se liniștește,
de la puls, la hormoni de stres și anxietate.
Asta e simularea unui foc rezidențial.
Tara și Chris, voi veți fi echipa unu.
Pentru a mă ajuta în timpul exercițiului,
Modupe m-a aliat cu Tara Lowe.
E pompier și are 16 ani de experiență.
Trebuie să localizăm focul.
Ridic-o peste guler ca să stea bine.
Sigur că trebuie să stingem incendiul cât se poate de repede,
dar trebuie să salvăm și victimele din clădire.
O să fie copleșitor
pentru că e vorba de un stres intens și brusc.
Trebuie să aduceți trei manechine grele.
Vreau rapoarte CAN despre aerul pe care îl mai aveți
și vreau să scoateți oamenii de acolo
înainte de a rămâne fără aer.
Controlați-vă respirația.
Nu irosiți rezerva de aer.
La treabă!
Cu aer limitat și cu misiunea de a găsi trei persoane,
va trebui să respir încet, dar să lucrez cât pot de repede.
Echipa intră acum.
Înainte!
Vezi ușa din capăt? Înaintează spre ea.
- Localizează focul. - Nu văd ușa.
Mergi înainte!
E beznă și e foarte complicat.
E o muncă foarte dificilă, abia reușesc să respir.
Stai, o să ne uităm înăuntru, să vedem ce e acolo.
Gata? Du-te!
Avem flăcări aprinse.
Încerc să îmi amintesc tot ce mi s-a spus.
Ce fac, îl sting?
Îndreaptă-l către flăcări.
Încerc să ascult. E gălăgie, e cald, e inconfortabil.
Sunt epuizat și îmi ard plămânii,
încercând să inspir suficient oxigen.
Chris, vreau să cercetezi toată zona.
Cauți o victimă, bine?
Bine.
Respiră foarte repede.
E mult mai repede decât la început.
Gâfâie.
Am găsit o victimă.
Mutarea greutății face respirația și mai anevoioasă.
- Iese cineva. - Câștigăm.
A ieșit cineva.
Cât aer ai? 100. Nu mai ai mult,
dar nu am verificat etajul de deasupra.
Trebuie să verificăm totul.
- Poți face asta? - Bine.
Da.
Nu văd.
Știu că respir prea repede
și că trebuie să încetinesc ca să pot verifica etajul.
Echipa unu, verificați toată aria.
Nu văd de aici. E doar o ușă.
Echipa unu, cum stați cu aerul?
Chris, cât aer mai ai?
Suntem la 70 de bari.
Recepționat. Echipa unu, aveți 70.
Trebuie să ieșiți din clădire.
Chris, trebuie să ieșim. Trebuie să plecăm acum.
Cu aerul aproape de final, comandantul încheie misiunea.
Să mergem! Haide, Chris!
Am descoperit că în caz de incendiu, am uitat de respirația pătrată.
Tehnica mea de respirație s-a rezumat
la a inspira cât mai mult oxigen.
În mijlocul acțiunii…
intervin instinctele de supraviețuire.
M-am simțit slab și am fost dezamăgit de mine
pentru că am lăsat stresul să mă controleze.
Nu îmi pot imagina cum ar fi fost o situație reală.
Am văzut mulți pompieri care au divorțat ori s-au despărțit de parteneri.
Dacă analizăm problema,
e vorba de un stres de care nu erau conștienți.
Are un rol în degradarea treptată
a vieții și sănătății oamenilor,
dar poate afecta și pe plan emoțional și mintal.
O să vă rog pe toți să închideți ochii.
La o oră după antrenament, Chris încă resimte un stres ridicat.
O să îi monitorizez ritmul respirator
în cardul unei sesiuni de meditație.
RITM RESPIRATOR 15.3 RPM
Pompierii fac asta în mod regulat
pentru a reduce stresul printr-o concentrare
asupra senzațiilor de moment.
Fiți conștienți de toate celulele
care se mișcă prin corp, din cap până-n picioare.
Deși cunosc tehnici de meditație,
nu îmi e ușor să mă relaxez la comandă.
Mai ales când am în minte toate evenimentele de astăzi.
Apoi intru din nou într-o stare de concentrare.
Și încep să mă liniștesc.
Meditația e o tehnică extrem de eficientă.
Nu reduce doar stresul de moment,
dar făcută în mod regulat, ne poate afecta reacția la stres.
Rețeaua neuronală care activează circuitul de luptă sau fugă
trebuie să fie foarte sensibilă, ca să rămânem în siguranță.
Problema e că poate fi declanșat de presiunile zilnice.
Experții sunt de părere că opt săptămâni
de meditație regulată ar putea reface conexiunile
din zone importante din creierului…
ajutându-ne să controlăm reacțiile în fața factorilor de stres.
NIVELURI DE STRES
Cum arată numerele? S-au schimbat, au fluctuat?
Când ai venit aici, erau ridicate, apoi am observat o scădere majoră
asociată cu scăderea ritmului respirator.
Ai ajuns aproape de patru.
Chiar și 15 minute fac o diferență foarte mare.
Beneficiile se pot acumula în timp, sau poate deveni o practică regulată,
care îți poate aduce beneficii,
nu doar în meseria de pompier, ci pentru o viață mai lungă și sănătoasă.
Înțeleg felul în care aceste tehnici mă vor ajuta
în situațiile de stres din viața normală.
Dar modificarea reacției la stres
când o să fiu la 270 m înălțime, încercând să traversez macaraua…
Nu știu dacă sunt pregătit pentru asta.
ZIUA MERSULUI PE MACARA
Hai, amice!
Mă simt ca un luptător din UFC. Am sosit.
Emoțiile sunt crescute în dimineața asta.
Deja mi se face rău.
Dacă par calm, înseamnă că joc bine.
- Da. - Nu pari.
Simt că am picioarele din gelatină…
dar încerc să rămân concentrat.
Îngrozitor!
Uită-te acolo! E oribil!
Sper că în momentul în care ajung acolo,
să îmi pot spune că e ușor
și că e palpitant.
În loc să mă gândesc la cât de speriat sunt.
Bine.
Cum te simți?
Am momente în care creierul îmi spune:
„Nu, ce caut aici?”
Apoi trebuie să revin și să mă conving
că pot să reușesc.
Dar aud o voce care spune: „Nu...
n-o să meargă, o să eșuezi…”
Cred că totul ține de vocea pe care o asculți.
Percepția pe care o ai asupra stresului
duce la rezultatul pozitiv sau negativ.
Nu am dormit prea bine azi-noapte.
Am avut o senzație de amețeală.
Mi-am imaginat macaraua căzând și spărgând geamurile,
cu mine atârnând în camera de dedesubt,
iar macaraua stătea să cadă și trebuia să mă dezleg repede.
E un scenariu interesant, nu-i așa?
Sunt îngrijorată pentru că pare destul de liniștit.
Trebuie să accepte gândurile negative
și să le depășească.
Provocarea de astăzi nu are legătură doar cu macaraua…
Trebuie să își păstreze calmul,
folosind tehnicile de încetinire a ritmului cardiac
și să-și țină respirația sub control.
Cum te simți, ai emoții?
Dacă mă tot întrebi asta, încep să am emoții.
Momentul a sosit și mă îndrept către acoperiș.
Simt cum îmi crește pulsul.
Îmi tot reamintesc de ce fac asta.
Nu vreau ca stresul să îmi distrugă viața sau să îmi afecteze sănătatea.
- La revedere! Mi-a făcut plăcere. - Succes!
- A fost frumos. - O să reușești.
Te iubesc, amice!
O să vorbesc și eu cu tine.
Bine.
O să te descurci.
Ne vedem dincolo.
PULS 73 BPM
Bate vântul.
PULS 79 BPM
Îmi tremură picioarele.
- Ai emoții? - Da.
Pășește și privește traseul. Ajungi la fire?
Simt că am picioarele foarte grele.
- Totul arată bine. - A întins mâinile.
Nu uita să respiri.
La ce te gândești?
La nimic. Încerc să admir peisajul.
Mă obișnuiesc cu disconfortul.
Cifrele sunt cu mult peste nivelul normal.
PULS 118 BPM
Sper să își mențină pulsul sub 100 de bătăi pe minut.
Acum e la 118 și crește rapid.
Îmi dau seama că mintea nu înțelege ce fac.
E vorba despre…
Trebuie să gândesc mai puțin.
Acum îmi imaginez tot ce se poate întâmpla.
Momentan…
nu m-am mai gândit la asta în ultimele zile.
Chiar și acum, creierul se întreabă: „Stai, ce facem aici?”
Știți ce zic?
Sunt acolo sus și mă uit în jos.
E o distanță mare. Bate vântul.
Mi-am amintit că prietenii mă încurajează.
Aplic respirația pătrată.
Un pas, un singur pas.
Un pas, un picior, un moment, o respirație.
Mai respir încă odată.
Și încep să merg.
Simt că nu pot să merg normal.
Respiri foarte bine.
E mult mai bine decât ieri.
Mi s-au înmuiat picioarele.
- Mă simt foarte instabil. - Ai grijă la prag.
- Doamne! - Da!
Îmi tot repet că mă descurc, pentru asta m-am antrenat.
„Respiră, rămâi calm.”
PULS 128 BPM
Vântul bate destul de tare. Începe să fie…
Pulsul a scăzut puțin.
Bravo!
Am reușit, e minunat. Uite unde sunt, ce priveliște!
Admir totul, m-am antrenat pentru asta.
Apoi am realizat că trebuie să mă întorc!
Vreau și nu vreau să mă uit în jos. Dar vreau să se termine.
De ce am făcut asta?
M-am uitat în jos și totul a început să…
Am simțit amețeala și valul de adrenalină.
Din când în când, mă gândeam că n-o să reușesc.
Și simt cum îmi crește pulsul.
Ești bine?
Încerc să îmi reduc pulsul.
- Cum arată numerele? - Are pulsul la 145.
- E dublu față de normal. - Da.
E oribil când mă uit în jos.
Chris, sari pe elicopter! O să reușești!
Vreau să mă concentrez la tehnicile de respirație
și la strategiile învățate, în încercarea de a-mi reduce pulsul.
Am stat acolo un moment și am privit în depărtare.
Am încercat să mă concentrez și să fiu din nou prezent.
Conștient și prezent.
Am blocat gândurile negative.
Îmi tot repetam că e imposibil să nu reușesc.
- Am făcut primul pas. - A pornit.
- Cum e pulsul? A coborât? - Da, e la 103.
A urcat până la 145…
- Da. - O să reușească.
Cu fiecare pas, mă simțeam mai încrezător.
Știu că tehnicile funcționează și mă bucur de experiență.
Simt că dețin controlul.
Pulsul a coborât la 90, 88, 87!
Scade în continuare. Te folosești de unelte!
- Face figuri de karate! - Ești încrezător!
Are încredere, nu-i așa?
- E Karate Kid! - Da.
- E cât se poate de intens. - Bravo, Chris!
- Felicitări, sunt mândru de tine! - Minunat!
A fost mai greu decât VR?
- Mult mai greu. - Serios?
E foarte greu.
Ești exact la limită.
Limita fricii.
Cât de stresant a fost?
Dacă aș fi ajuns acolo fără discuții și antrenament,
cred că aș fi spus că e imposibil.
Experiența nu e utilă doar în momentele de stres ascut,
ci afectează longevitatea,
pentru asta ai și făcut-o.
Fiecare pas la care te-ai concentrat, fiecare respirație,
toate te vor ajuta să trăiești mai mult,
pentru că așa te poți detașa de stresul cronic.
- Înțeleg. - Îți oferi ocazia...
să revii la normal și când faci asta,
scade riscul bolilor cardiovasculare
și crește rata de vindecare în caz de boală.
Nu e vorba doar despre prezent, ci despre beneficii pe termen lung.
Sper că data viitoare când copiii fac gălăgie în restaurant
și oamenii filmează, o să zâmbesc și o să fiu relaxat, nu?
- Da. - N-o să fie doar un rol.
După experiența asta…
am înțeles că povestea pe care ți-o spui devine noua ta realitate.
Dacă înainte de a merge pe macara
mi-aș fi spus că nu pot și c-o să cad,
probabil că nu aș fi reușit și nici n-aș fi încercat.
Mintea controlează corpul cu adevărat.
Nu trebuie să te lași condus de teamă.
Avem un ham pentru Zoc?
Ne trebuie unul mic.
Opriți camera!
- Da! - Tăiați.
PENTRU A-ȘI CONTROLA STRESUL
CHRIS O SĂ MEDITEZE DE TREI ORI PE SĂPTĂMÂNĂ
ÎȘI VA AMINTI DE RESPIRAȚIA PĂTRATĂ ÎN SITUAȚIILE TENSIONATE
VA ÎNCERCA SĂ GÂNDEASCĂ POZITIV ÎN MOMENTELE STRESANTE
Da!
CORPUL FIECĂRUIA E DIFERIT CEREȚI SFATUL MEDICULUI
ÎNAINTE DE A FACE SCHIMBĂRI CARE VĂ POT AFECTA SĂNĂTATEA
Subtitrarea: Octavian Mihai