Explică-mi, vreau să înțeleg.
- Ai fost sportiv. - Da.
Apoi ai devenit actor.
În timpul liceului am făcut surfing,
atletism și am jucat fotbal. Eram bine antrenat.
După ce am devenit Thor, am avut o misiune clară,
trebuia să arăt ca un erou de benzi desenate.
Înțeleg.
Ca să-mi sporesc longevitatea, am repornit la drum
alături de Ross Edgely.
Înainte de a reîncepe filmările pentru Thor,
el vrea să mă concentrez mai puțin pe aspectul mușchilor
și mai mult pe felul în care mușchii mă pot apăra de trecerea timpului.
Ross, ce facem? Unde mergem?
Încercăm să ne ocupăm de Chris 2.0,
să ne asigurăm că vei face față trecerii timpului
și că nu vei pierde bătălia.
Poate că nu vei învinge, dar vei câștiga câteva runde.
Pare complicat. Ce am de făcut?
- O să urcăm câteva niveluri. - Sigur că da!
CHRIS HEMSWORTH: DINCOLO DE LIMITE
Fii atent!
Richard!
Avem o frânghie de 30 m care atârnă de la 300 m
deasupra canionului.
Îți propun să te agăți de ea și să urci până la capăt.
M-am intimidat.
EPISODUL 4 FORȚA
Ai mai făcut așa ceva?
- La nivelul ăsta... - Atârnat cu sfoara de telecabină…
- Da. - …la 300 m înălțime? Nu.
- Nu? - Ciudat.
Nu face parte din programul meu.
Cât timp avem la dispoziție?
- În cât timp încep filmările pentru Thor? - Cam peste cinci luni.
- Vreau să reușim în trei… - Trei luni de antrenament.
- Dar o să iau în greutate. - Cât de mult?
Nu știu, dar o să fiu mai greu.
O să fie un avantaj sau un dezavantaj?
Probabil e o combinație.
Sincer, e un mare dezavantaj.
Un dezavantaj major.
Oamenii de statura ta nu stau agățați de frânghii prin munți.
Îți spun de pe acum, o să fie foarte greu.
Cum am ajuns lângă o sfoară de 30 de metri atârnată deasupra unei prăpastii?
Rolul personajului Thor m-a făcut să lucrez 10 ani
la menținerea unei musculaturi de super-erou.
Dar, în urmă cu câteva luni, m-am decis să aflu
dacă viitorul corpului meu este unul sănătos.
- Salut, Chris! Mă bucur să te văd. - Și eu.
M-am întâlnit cu dr. Peter Attia, expert în longevitate.
Chris, e clar că petreci mult timp
antrenându-ți corpul. Ce fel de program urmezi?
De-a lungul anilor, m-am antrenat pentru roluri diferite.
În special pentru Thor, unde aveam nevoie de masă musculară.
O zi antrenez umerii, o zi brațele. Urmează spatele, pieptul și picioarele.
Am înțeles.
Te simți bine?
Sigur că e într-o formă foarte bună.
Mulți dintre noi ar da orice ca să arate așa.
Dar întotdeauna se poate mai bine.
Corpul uman are peste 600 de mușchi.
Pentru o viață cât mai lungă, trebuie să îi pui pe toți la treabă.
Când am testat puterea, eficiența, flexibilitatea
și agilitatea lui Chris, am descoperit că se poate mai bine.
Atât. Doi… unu. Gata.
Și-ar putea îmbunătăți rezistența.
Chris, vestea bună e că în general, rezultatele tale sunt fantastice.
Dar se pare că există câteva aspecte importante
care nu se aliniază standardelor unei persoane
care se pregătește să devină cel mai sănătos om de 90 de ani.
Mă simt ca la o evaluare școlară.
Ce trebuie să fac ca să fiu puternic la bătrânețe?
Sunt multe lucruri pe care le putem schimba.
Dacă antrenăm mai multe grupe musculare
și îți îmbunătățim rezistența,
te putem ajuta să trăiești mai mult și mai sănătos.
Foarte bine, atunci…
să începem!
EXPERT ÎN LONGEVITATE
Provocarea lui Ross prezintă două aspecte.
Antrenamentul cu funia
îl va ajuta pe Chris să își dezvolte forța de super-erou.
Și îl va aduce mai aproape de o viață mai lungă și mai sănătoasă.
Cred că îi va fi foarte greu la început.
Pentru a mă transforma într-o mașină de cățărat,
Ross m-a pus în legătură cu experții.
E vorba de celebrii acrobați, Alex Frith și Moira Campbell,
care predau trucuri și acrobații pentru teatru și film.
Vreau să calci pe mâna mea și să pui celălalt picior acolo.
Împinge cu picioarele, asta e tot.
Așa, tot mai sus, împinge cu picioarele.
O să scot piciorul…
- Urcarea pe frânghie… - Nu…
ar putea fi cea mai grea misiune de până acum.
Trage cu brațele. Du mâinile mai sus.
Așa, acum împinge.
Foarte bine. Urcă. Da, trage!
Simt mâinile…
Mușchii vor să mă opresc.
Știi cum e?
- Da. - E ciudat.
Sunt mușchi ciudați.
Nu e ca la tracțiuni.
- Nu. - Sunt alți mușchi.
Nu i-am mai folosit până acum.
E foarte dificil.
Pot să fac toată ziua tracțiuni, dar sfoara…
Poziția îmi forțează palmele și brațele.
Împinge.
Am început să îmi fac griji.
Urmează înfrunt o provocare, iar eu am probleme
încercând să urc câțiva metri. Și e extrem de dureros.
Dintr-o dată, Chris e iarăși începător.
E greu de acceptat, dar trebuie să aibă încredere în mine
când îi spun că merită efortul.
Urcarea pe sfoară aduce mari beneficii
care îl vor menține sănătos până la bătrânețe.
Se pare că mușchii nu asigură doar mișcarea.
În interiorul lor, fibrele conțin mici centrale energetice
care ne pot ajuta să evităm uzura fizică.
Cu fiecare încordare, ei eliberează substanțe
care previn tot felul de boli.
Per ansamblu, mușchii sunt foarte importanți
în lupta împotriva îmbătrânirii. Ăsta e scopul urcării pe frânghie.
Pentru a urca, nu voi folosi doar mușchii mari,
ci toți mușchii pe care îi am.
10 SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA URCARE
Ca să-mi sporesc șansele
și ca să trăiesc mai mult, Ross vrea să diversific exercițiile.
Pune-mă în ham!
Mă bucur că am ales o zi răcoroasă.
Sunt doar 45 de grade.
A venit cu câteva idei interesante.
Grozav.
Da, așa! Bravo, uriașule!
Da, foarte bine. Lucrează eficient.
Fă pași mici când devine greu.
Pași mai mici.
Trage, trage!
Bine!
Metodele lui pot părea ciudate, dar ele i-au permis
să depășească limitele corpului uman.
A terminat un maraton trăgând după el o mașină,
a înotat cinci luni în ocean și a făcut un triatlon cărând o buturugă.
În decursul de 24 de ore, a urcat pe sfoară echivalentul a 8 800 m.
Asta e înălțimea vârfului Everest.
Iar eu l-am rugat să mă antreneze așa cum se antrenează el.
Vino încoace!
- Așa! - Vino încoace!
Haide, respiră!
Așa, foarte bine!
Reușita lui Chris depinde de mai mulți factori.
Haide!
Forța mâinilor, bicepșilor, picioarelor, umerilor și a spatelui.
Va avea nevoie de mobilitate, flexibilitate și rezistență.
Bine, să începem!
Planul este să renunțăm la exercițiile specifice sălilor,
cele care țintesc anumite zone.
Vom face exerciți care semănă cu mișcările din viața reală.
Pot să mă urc și eu, tată?
Doamne!
Suntem construiți pentru tipul ăsta de efort.
- Uimitor! - Hai, Tristan!
- Hai, până la capăt! - Un nou record mondial!
Corpul uman e adaptat pentru o viață plină de mișcare.
A fost enorm!
În unele locuri, asta e singura cale de supraviețuire.
SIERRA TARAHUMARA, MEXIC
Sunt oameni care plătesc pentru antrenamentele din săli,
dar eu cred că sunt nebuni.
Ai grijă! Nu le arunca!
Noi muncim în fiecare zi.
Depunem mult efort.
Așa devenim puternici.
Catalina Motochi trăiește cu copii ei, Jimena și Sofi, și cu mama ei, Angelina.
Ei fac parte din Rarámuri, un trib american indigen.
Muncesc din greu în fiecare zi, folosindu-și toate tipurile de mușchi.
Mamă, s-a stricat securea!
Aici e Raiul lui Ross.
Prinde-o!
Oamenii dirijează animalele, iar drumul până în oraș durează o zi.
Dar de ce să pierzi o zi, când poți să alergi?
Ni se spune Rarámuri.
Înseamnă „oamenii care aleargă”.
Când alerg prin munți,
simt că pot să fac orice.
Mulțumită stilului lor de viață, Rarámuri au o rezistență incredibilă.
Alergatul face parte din cultura lor,
toate generațiile participă la curse tradiționale
care pot dura zile întregi.
Ce s-a întâmplat?
Aproape că i-am depășit.
Studiile arată că tensiunea arterială a bunicilor Rarámuri
nu e doar ca cea a copiilor, ci și ca cea a nepoților.
Dacă o să fiu așa la bătrânețe, o să fiu un om fericit.
OPT SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA URCARE
În regulă, întinde capătul.
- Da, o să trecem pe aici. - Da.
Ca să mă antrenez mai mult, Alex și Moira îmi aduc o sfoară acasă.
Nu le-ai ridicat corect.
Amicul și antrenorul meu, Luke Zocchi, ne dă o mână de ajutor.
Ne pregătim.
- În regulă, să încercăm. - Bine.
Folosim un sistem de scripeți ca să profităm de frânghie.
Eu urc, frânghia coboară.
E banda mea verticală de alergare.
Mi-au obosit mâinile.
- Gata? - Da.
Au fost aproape zece metri.
Încă odată?
Bine.
- Bravo! - E un chin.
Lucrez aceiași mușchi din nou și din nou.
Sunt extenuat.
Patru din zece. Încă odată.
Trebuie să rezist mai mult.
Ross s-a gândit la alte metode de antrenament.
Ce facem aici, prietene? Nu văd nicio sfoară.
Nu avem sfori.
Arată grațios, nu-i așa? Ca o mașinărie bine unsă.
La fel ca urcarea pe sfoară, vâslitul necesită multă forță,
viteză, dar și rezistență.
La asta vom lucra astăzi.
Știu destule lucruri, dar, sincer să fiu, eu nu vâslesc.
Am chemat o expertă în domeniu, medaliata olimpică, Rowena Merideth.
Care sunt șansele să ajungem în apă?
Patruzeci la sută. Astăzi sunt îngăduitoare.
Ross, te rog să urci primul, va trebui să…
Doamne…
Nu călca pe fundul bărcii!
În regulă.
Pășește pe ambarcațiune, apoi coboară direct pe scaun.
M-am descurcat mai bine decât Ross.
Uitați-vă la el!
Ne vedem mai târziu.
Și tragi!
- Da! - Vă răsturnați!
Nu dați drumul la vâsle!
Am reușit, am reușit!
Salvează-ne!
Ross, ridică vâslele și ține-le la suprafața apei.
Am pornit.
Așa, perfect!
Înțeleg ideea, pot să stabilizez totul.
- Exact. - Da.
Chris, folosește mai mult picioarele și mai puțin brațele.
- Bine. - Vezi cum se simte.
Păstrează mișcările simple, scoate vâslele din apă,
apoi coboară-le. Împinge cu picioarele, bine!
Știu că nu îți plac antrenamentele de rezistență.
Am dreptate?
Da, nu am rezervorul prea mare.
Am preferat mereu sprinturile pe distanțe scurte.
Înțeleg.
Când i-am făcut testele,
lipsa antrenamentelor de rezistență s-a văzut în rezultate.
Performanța lui a fost scăzută
în ceea ce privește mitocondriile, importante în lupta cu îmbătrânirea.
Mușchii găzduiesc trilioane de astfel de mitocondrii.
Sunt ca niște mici centrale electrice, furnizând energia necesară corpului
pentru o funcționare stabilă.
Pe măsură ce îmbătrânim, mitocondriile încep să se uzeze
și se defectează, accelerând procesul de îmbătrânire.
Dar exercițiile, în special antrenamentele de rezistență,
stimulează mușchii să repare mitocondriile defecte,
și poate chiar să construiască altele, crescând nivelul de energie
și încetinind îmbătrânirea.
Ne apropiem de geamandura roșie pentru ultima sută de metri.
Poți să vâslești, să pedalezi, să alergi, poți face orice.
Cheia unui antrenament benefic pentru mitocondrii
este să depui cât mai mult efort, fără să te extenuezi prea tare.
Două ore de antrenament săptămânal pot prelungi viața cu câțiva ani.
Gata, Rowena. Am depășit vreun record?
Cred că ați fost foarte aproape.
Dar mai aveți de lucrat înainte de Olimpiada din Paris.
- Cum vi s-a părut? - Eu am fost manager.
Cum a fost? Părea confortabil.
Nu cred că facem echipă bună. Suntem prieteni, nu coechipieri.
Dacă ne-am pierde pe mare, am încerca să ne mâncăm unul pe celălalt.
Exercițiile de tipul ăsta îmi vor regenera mitocondriile
și îmi vor îmbunătăți rezistența. Dar asta nu e tot.
SURREY, MAREA BRITANIE
Vai, Junie!
Nu am mai văzut-o de ani de zile. Dumnezeule!
Profesorul Norman Lazarus a fost mult timp cercetător medical.
În timpul liber, el și soția sa, June, se bucură de viață.
- E în Orient Express. - Doamne!
E în Orient Express.
Când aveam 50 de ani, ne plăcea să mâncăm.
Minunat.
A început să ia proporții.
Cine e grăsuțul?
M-am hotărât să slăbesc și să fac exerciții.
Făceam curățenie în garaj
și am găsit bicicleta fiului meu.
M-am urcat pe ea și am făcut o tură de cartier.
Drept rezultat… am fost epuizat.
M-am întins pe jos ca să îmi revin.
Am început să parcurg distanțe tot mai mari,
până într-o zi în care am pedalat 200 km.
M-am gândit să extind distanța.
Patru sute de kilometri. Șase sute de kilometri,
1.400 de kilometri.
La vârsta la care cei mai mulți încep să devină inactivi,
eu căutam noi provocări.
Deși trecuse de 70 de ani,
Norman a continuat să pedaleze cu ușurință.
Dar în calitate de cercetător, a remarcat și altceva.
Bolile asociate bătrâneții întârziau să apară,
atât la mine, cât și la prietenii alături de care pedalam.
Atunci m-am întrebat de ce se întâmplă asta.
Suntem oameni normali, nu suntem deloc speciali.
Împreună de universitatea din Londra, Norman a organizat un studiu
în care s-a inclus alături de colegii săi cicliști.
Abilitatea de a combate infecțiile scade odată cu înaintarea în vârstă.
Dar rezultatele au arătat că grupul lui Norman
avea un sistem imunitar comparabil cu cel de la 20 de ani.
O descoperire incredibilă.
E o dovadă a faptului că mușchii controlează mai mult decât mișcarea.
În adâncul fibrelor musculare, mitocondriile generează energie.
Dar mușchii mai au o abilitate.
În timp ce se încordează, generează mesaje chimice
numite miozine, care călătoresc prin tot corpul,
declanșând o varietate de beneficii.
Încetinesc depozitarea grăsimilor, previn anumite tipuri de cancer,
și conform studiului lui Norman,
stimulează o bună funcționare a sistemului imunitar.
E clar că îmbătrânesc.
Dar iubesc ciclismul.
E un exercițiu care îmi permite să duc o viață împlinită,
fără medicamente, pentru cât mai mult timp.
Sunt mândră.
E soțul meu.
Faptul că mușchii comunică cu restul corpului
e motivul pentru care folosirea lor regulată
reduce riscul bolilor bătrâneții.
Nu încetăm să ne mișcăm pentru că îmbătrânim.
Îmbătrânim pentru că încetăm să ne mișcăm.
PATRU SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA URCARE
Chiar dacă mă antrenez pentru urcare, cresc în masă pentru Thor.
Niște orez.
Trebuie să adaug încă 18 kg de mușchi pentru următorul film.
Vită.
Toate sunt pentru mine.
Dar surplusul de greutate creează probleme.
Sunt aici…
Da, acum urcă-te cât poți de sus.
Ai transpirat pe spate.
Tragi 200 kg în sus pe funie.
Thor nu prea se agață de frânghii.
Acum știți și de ce.
Trebuie să renunți la mușchi. Trebuie să scazi în greutate.
Ți-ar fi mai ușor.
Perfect. Deși nu s-a antrenat deloc, soția mea se poate urca imediat pe funie.
Uite!
- Poate că Elsa ar trebui să facă urcarea. - Da, poate să îmi ia locul.
Mai e și o altă problemă.
Bine.
Respiră.
Capătul sforii îmi atârnă de picioare, iar pe măsură ce urc…
Așa.
…sfoara devine mai lungă și mai grea.
Greutatea sforii o să fie un factor major.
Trebuie să înțelegi asta înainte de a urca.
- Greutatea ei o să fie… - Da.
O să atârne. Și fiecare ridicare o să…
Cu cât urc, devine mai grea.
Corect. Ridic-o, vezi cum se simte.
- Nu… - Da, e un factor.
Problema e că în sală, funia nu atârnă liberă.
Vreau să încerc pe o sfoară de 30 m.
Până acum, nu am verificat niciodată
cum o să fie în ziua provocării.
Chris ar trebui să aibă grijă ce își dorește.
Urcarea de treizeci de metri se apropie rapid
și vreau să văd dacă face față greutății și dacă poate să urce toată distanța.
O să ridicăm o frânghie de 24 de metri chiar în fața casei lui,
să vedem ce poate.
Am emoții.
Renunță, Ross.
Ross, am văzut macaraua, am emoții.
E foarte înaltă. El ce face, bea cafea?
- Încă e fierbinte. - Arde.
Arată bine. Îmi faci și mie o porție?
Ross, ești gata?
- Da. - Unu, doi.
A sărit pe mine.
Bine, fă-mi și mie o clătită, sunt pe drum.
Ne vedem în curând.
Văd frânghia…
și e mult mai lungă decât mi-am imaginat.
Nu îmi plac înălțimile. Nu știu dacă e momentul să te anunț.
E prea târziu.
Am o funie de siguranță, dar nu mă va ajuta să urc.
În regulă.
E foarte bine!
Am început să mă cațăr,
la început m-am simțit destul de încrezător.
Urcă inteligent, haide!
În foarte scurt timp, picioarele mă ardeau.
Simțeam acumularea acidului lactic și a oboselii.
Nu te grăbi!
Simțeam multă durere.
Folosește-ți picioarele.
Împinge!
Am realizat că e imposibil să urc până la capăt.
Bine, coboară.
Simt că am ajuns la capătul puterii.
Frânghia e… Când ridic piciorul,
e foarte greu să ridic frânghia.
Sunt încrezător că voi putea să urc cei 30 de metri?
Nu. Trebui să mă mai antrenez.
O SĂPTĂMÂNĂ PÂNĂ LA URCARE
O să mai urci?
Da. Urcam pe frânghia de patru sau cinci metri,
i-am dat drumul, am aterizat pe saltea și mi-am răsucit glezna.
am simțit că a pocnit.
M-a durut foarte tare.
Unde ai simțit durerea?
În toată partea asta a gleznei.
E doar inflamație, amice.
- Glezna nu pare afectată. - Da.
- Dar nu arată așa de obicei. - Ești sigur?
Îmi place când apeși acolo.
Da, sunt îngrijorat, e chiar piciorul
cu care mă ancorez mereu ca să urc pe frânghie.
Dacă mă hotărăsc să nu folosesc picioarele,
poate am o șansă.
Dar nu știu dacă o să meargă.
Îmi pare foarte rău pentru Chris.
Nu poți urca dacă ți-ai rupt ligamentele din gleznă.
Va putea face urcarea după ce termină filmările pentru Thor.
Iar surplusul de greutate îi va îngreuna misiunea.
Am mai avut accidentări și a fost foarte dificil.
Îmi place să mă mișc, am multă energie.
Vreau să fiu activ,
iar când trebuie să stau degeaba,
îmi e foarte greu.
Accidentările-s greu de evitat.
Și tind să crească odată cu vârsta.
Dar putem clădi un corp mai rezistent
și putem reduce riscul de accidentare. Niciodată nu e prea târziu.
BALTIMORE, MARYLAND SUA
Unu, foarte bine! Doi, trei, patru…
Dumnezeule.
Ador să ies din casă și să mă antrenez. Simt asta în tot corpul.
Unu, doi,
trei, patru. Cum vă simțiți?
- Grozav! - Minunat.
M-am gândit că poate o fac din vanitate,
dar apoi mi-am spus: „Uită-te la tine!
Ai 85 de ani și porți pantaloni strâmți!”
- Lucrurile astea îmi aduc bucurie. - O să facem 25.
Te simți foarte bine.
În tinerețe, Ernestine Shepherd nu a fost interesată de sport.
Deși avea peste 50 de ani, sora ei, Velvet, a chemat-o la sală.
A vrut să devină culturistă.
Sala de forță mă intimida,
pentru că ridicau greutăți și făceau sărituri.
E nu puteam să sar.
Nu eram interesată de sport…
am vrut doar să îi fac pe plac.
Surorile s-au antrenat împreună, dar Velvet s-a îmbolnăvit.
A dezvoltat un anevrism cerebral. La spital, mi-a spus:
„Vreau să îmi promiți că o că continui ce am început.”
Velvet a murit.
Iar eu am știut atunci…
că urma să îndeplinesc visul surorii mele.
Ernestine a pornit într-o misiune.
L-a cunoscut pe Yohnnie Shambourger. fost Mister Univers.
Haide, să începem!
- Patru, te descurci. - Bine.
- Doamne, m-a antrenat cu adevărat. - Haide!
- Forțează mușchiul. - Da.
Lucrează mușchiul!
L-am întrebat: „Nu vezi că sunt bătrână?”
- Forțează! - Bine, forțez.
Mi-a spus că nu sunt bătrână și că o să reușesc.
În fiecare din noi trăiește un atlet.
Acum împinge încet.
Atâta timp cât îți dorești…
Trei, doi, unu, gata! Pune-o la loc.
A scăpat de sub control.
Să o aplaudăm pe tânăra doamnă! S-a născut în 1936.
La peste 70 de ani, Ernestine participa la competiții de culturism.
Am intrat pe scenă și a pornit muzica.
Toată lumea a aplaudat. Eram în Rai!
A câștigat. Vă vine să credeți?
Și a continuat să câștige.
A fost minunat. Eram extrem de bucuroasă.
Am plâns și am spus: „Velvet, am făcut-o pentru tine.”
Dar era doar începutul. După antrenamente aerobice,
Ernestine a terminat nouă maratoane.
Acum se concentrează pe echilibru și mobilitate,
și predă propriile cursuri.
Simțiți cum se întind mușchii.
E o inspirație pentru toată lumea. Și e un exemplu.
Ne-a arătat că am putem arăta așa,
dacă am continua să ne antrenăm.
Foarte bine! Acum către mine.
Bătrânețea slăbește mușchii și crește riscul căzăturilor.
Mulțumită unei varietăți de exerciții zilnice,
Ernestine și prietenii ei reduc această probabilitate.
Asta vreau să văd. Uitați-vă la doamnele mele!
Dacă ții o mașină parcată, o să ruginească.
Spatele drept!
Ernestine m-a făcut să realizez că deși suntem seniori,
nu înseamnă să fim ramoliți.
Vreau să arăt și să mă mișc la fel ca ea.
Vârsta e doar un număr.
Când le spun oamenilor că am 85 de ani,
ei răspund: „Nu cred! Aș fi zis că ai 65.”
Foarte bine, doamnelor!
Eu zâmbesc și mă gândesc: „De ce nu arăt de 50?”
Ca să îmi păstrez șansele de reușită, nu pot opri antrenamentul.
Trei, doi, unu, sus!
Haide!
Bine.
În timp ce glezna se vindecă, încerc să urmez planul lui Ross.
Doi, trei, patru.
Da!
Încerc să îmi mențin mușchii și să îmbunătățesc rezistența.
Unu, doi, trei, sus! Foarte bine!
Bravo, ia te uită! Forță și tehnică.
Ține-o cu piciorul.
Înainte de a urca pe frânghie,
trebuie să mai depășesc un mare obstacol.
FILMĂRILE PENTRU THOR SYDNEY
E 10:30. Chris a mâncat la 8:30, iar acum mănâncă a doua oară.
Asta e o masă. A doua masă din zece.
Un aspect important e că are mereu nevoie de sos picant.
Asta fac înaintea scenelor fără tricou.
Exerciții diferite, cu multe repetiții.
Cântarul arată că am peste 104 kg.
Menținerea greutății mă epuizează.
Dar pe funie, greutatea o să mă tragă în jos.
Trebuie să rămân în formă pe durata filmului,
apoi o să încerc să scad puțin în greutate,
pentru urcarea pe frânghie.
Momentan, cu cât sunt mai greu, cu atât trebuie să trag mai tare.
Acum lucrez la rezistență și viteză,
dar o să folosesc mai puține greutăți.
ZIUA URCĂRII
Antrenamentul lui Ross trebuia să clădească un corp puternic,
sănătos și mobil pe termen lung.
Provocare frânghiei e un test al întregului efort.
- Vai de mine. - Incredibil!
Simt multă teamă.
Nu, sunt bine. Încerc să mă concentrez.
Am avut câteva probleme și niște accidentări.
A sosit momentul încercării.
Pare mai sus decât îmi aminteam.
Până acum ne-am antrenat în sală, sau chiar cu o macara
care a fost ridicată lângă casa lui. Astea au fost doar antrenamente.
Acum nu mai suntem într-un mediu controlat,
dintr-o dată apar elemente precum vântul, înălțimea și adrenalina.
Antrenamentul s-a terminat. E ziua adevărului.
O să strâng la talie.
Pornim către poziție.
Ar trebui să fie la fel ca data trecută.
Așteptați deschiderea ușilor. Aruncăm sfoara.
Nu vreau să mă uit.
Atunci am înțeles…
Toate dubiile pe care le-am avut, dar pe care le-am ignorat,
încep să se facă auzite.
M-am uitat în jos și am realizat că n-aș vrea să fac asta.
Dar Chris nu trebuie să vadă vreo urmă de slăbiciune din partea mea.
Nu, nici gând…
Activează-te.
Da, sunt pregătit.
Gata?
Sunt coborât.
Par să fie cu mult peste 30 m.
Nu vreau să mă uit în sus,
pare mult mai mult decât am urcat vreodată.
Aproape a ajuns, încearcă să își prindă piciorul.
Știu că dacă aștept, consum energie.
Așa că pornesc.
După cum ne așteptam, a pornit foarte bine.
Tehnica e bună! Bravo, da!
Se ridică rapid cu fiecare mișcare.
Dar cu cât sunt mai sus, ridic funia cu piciorul
și toată greutatea ei se sprijină pe piciorul meu.
Devine tot mai greu.
Încep să obosesc. Picioarele și mâinile încep să ardă.
Totul arde.
M-am așezat să mă odihnesc
ca un urs koala, doar ca să apuc să respir.
Am tras aer.
Chris, nu te poți opri! Nu te opri, continuă!
Cel mai rău e să te oprești.
Pare că te odihnești, dar nu e așa.
Oboseala se acumulează.
În cele din urmă, te lupți cu gravitația.
Energia scade.
Mă gândesc că n-o să pot să urc.
- Dar l-am auzit pe Ross. - Chris, continuă!
Până la capăt!
A fost un moment revigorant pentru mine.
Am strâns din dinți și am început să urc.
Haide!
Foarte bine, o să reușești!
Așa, haide!
Foarte bine, da!
Încă trei!
Haide!
Foarte bine! Da, urcă!
Încă două, hai!
Încă puțin!
Până la capăt! Da!
Ești absolut…
Am reușit! Și mă simt grozav.
- A fost minunat. - A fost obositor.
Mă gândesc doar la cât de tare mă dor mâinile.
Nu pot să respir, mă doare piciorul.
Și nu pot să vorbesc.
- Minunat! - Nu pot să cred.
- Ai folosit toate tehnicile exersate. - Da, aveam nevoie de rezistență.
Toate elementele m-au ajutat.
La început, am crezut că știu totul despre sănătate, antrenament
și despre forță. Dar a fost fantastic să văd că porțile se deschid
și să aflu că mai există multe lucruri de învățat.
- A fost greu. - Pe la 80 de ani,
o să fii mândru de realizare.
La 38 de ani,
sunt deja destul de mândru.
Forța reală nu se vede în greutățile pe care le ridic.
Ea constă și în mobilitate și evitarea accidentelor.
E vorba de sănătatea mitocondriilor și a sistemului imunitar.
Am să îmi antrenez tot corpul, o să dezvolt forță
și rezistență în toți mușchii.
O să amân efectele îmbătrânirii.
- Da! - Așa!
- Bravo! - Nu aveam dubii!
Nemaipomenit!
Poate că la 90 de ani,
o să le pot arăta nepoților cum să se urce pe frânghie.
Sunt gata. Să începem!
PENTRU A PROFITA DE MUSCULATURĂ, CHRIS PLĂNUIEȘTE:
ANTRENAMNTE DE REZISTENȚĂ, CÂTE DOUĂ ORE PE SĂPTĂMÂNĂ.
URCĂRI PE FUNIE, PENTRU ANTRENAREA MAI MULTOR MUȘCHI
Gata!
Hai încă odată!
EXERCIȚII ZILNICE ÎN AFARA SĂLII DE FORȚĂ
FIECARE CORP E DIFERIT. CEREȚI SFATUL MEDICULUI
ÎNAINTE DE A FACE SCHIMBĂRI CE VĂ POT AFECTA SĂNĂTATEA.
Subtitrarea: Octavian Mihai