Hellige Maria, Guds mor, be for oss syndere nå
og ved dødsstund vår. Amen.
Hellige Maria, full av nåde, Herren er med deg.
Velsignet er du blant kvinner...
Legg dem der.
Hellige Maria, full av nåde, Herren er med deg.
Velsignet er du blant kvinner, velsignet er frukten av ditt skjød, Jesus.
-Hva gjør du? -Unnskyld.
-Skynd deg og kom! Kom an! -Jeg kommer.
Deilig!
-Og du? -Ja.
-Opp med dem! -Hva er det med deg?
Hold opp! Vil du at det skal fungere eller ikke?
Valeria Hernandez.
Lykke til, vennen.
-Der avslørte jeg deg! -Hva?
Hva?
-Du lukter røyk. -Nei.
Sikkert. Jævla kjederøyker.
Hva er det?
Hva?
Er det den?
Gi meg den.
-Før eller etter maten? -Hva mener du? Aldri!
Er det... ?
Ja!
Liker du den?
Dumt spørsmål. Vi liker bare håndlagede senger.
-Skal du bygge den selv? -Ja, jeg har alt begynt.
-Vil du ikke heller kjøpe en? -Nei. Hun har alt begynt.
Denne er fin. Er den ikke søt?
-En gave fra farmor. -Takk, Norma, men den er ikke min stil...
Frøken!
-Takk, mamma. -Unnskyld! Frøken!
Ikke la henne kjøpe den.
-Men hun er så glad. -Jeg vet det, men den er fæl.
Ja.
Vi tar den bare fram når hun kommer på besøk.
Du er i uke tolv. Nå er det bekreftet.
-Så, hvordan føler du deg? -Hun har vanskelig for å sove.
En følge av det nye.
Ok, vi begynner.
Ok.
Bra. Det er klart.
Jeg har mistet appetitten litt.
Holder du på i snekkerverkestedet med alle kjemikaliene?
-Hva tror legen? -Det er sterke kjemikalier.
Jeg anbefaler at du slutter, i det minste de neste månedene.
Hva skjer?
Jeg er klar.
Jeg skal bare bli ferdig, så gjør jeg meg i stand.
-Hvordan går det med vuggen? -Bra.
Når jeg er ferdig med den, skal jeg begynne med barnerommet.
Farvel verksted.
Skynd deg.
Denne sangen blir tilegnet det mest verdifulle vi har i Mexico.
I dag, på deres egen dag, gratulerer vi alle mødre.
-Hvor mye? -120 pesos, for deg.
Takk.
Vi holdt på å komme tomhendte til morsdagen!
Vi er håpløse!
-Hei, pappa. -Du har glemt nøklene.
Mistet dem igjen?
-Hei, Luis. -Kom inn.
Gratulerer med morsdagen, mamma.
Gratulerer til dere to også.
Hva var det jeg sa? Vår jomfru har gjort et mirakel for dere.
-Gratulerer, Maricarmen. -Takk.
Hei, søster! Gratulerer med morsdagen.
Kom an, Vero? Gratuler henne også.
Gratulerer.
Klokka din tikket.
-Er du glad? -Lykkelig.
-Morsomt, trodde ikke du likte barn. -Hvorfor skulle hun ikke det?
Har hun noensinne båret søskenbarna sine?
Jo, det har jeg gjort, ikke sant, Pao?
-Som sagt. -Du tar feil.
Hun skulle ikke forbli ugift som tanta di.
-Mamma! -Det er sant!
Minn meg aldri om det jævla selskapet.
Hun er sur fordi hun aldri kan få noen barnevakt.
Jeg blir forbannet, jeg kan aldri gå noe sted.
Jeg kan være barnevakt.
Hva?
-Jeg vet ikke om du klarer det. -Mamma!
Det som skjedde hos naboen, kan skje igjen.
Hvilken nabo?
En nabo som pleide å be oss være barnevakt.
Har du aldri fortalt Raul om det?
-Skal jeg fortelle? -Vero, vær så snill!
-La henne fortelle. -Det er ok.
Vi pleide å passe naboens barn.
En dag var det bare oss to og jeg sa: "Jeg kommer snart tilbake,
jeg går i butikken, hold et øye med ham."
i det jeg går nedover trappen kommer hun hoppende og sier:
"Kan du kjøpe en muffins til meg?"
Akkurat da glir barnet ut av armene hennes
og ruller nedover trappen, trinn for trinn, og lander ved føttene mine.
Og hun bare stirrer på ham.
-Ble han skadet? -Nei. Det var en ulykke.
Jeg syns han er litt underlig.
Litt langsom.
Ikke gå på festen da, det driter vel jeg i.
-Ta det rolig! -Kom an, Vero.
La henne være barnevakt. Det blir litt som trening.
-Tante! -Ikke vær redd. Kom.
Ikke bry deg om dem. De vil bare erte deg.
Er det noe galt?
Nei, nei, nei.
-Vi skal ikke bli som dem. -De bare tullet.
Ha det!
Valeria!
Valeria?
-Hei, Raul. -Octavia, hva gjør du her?
Jeg bor i nærheten.
-Har du vært hos foreldrene dine? -Ja. det er morsdag.
Siden når bryr du deg?
Hold opp, idiot!
Er du ok?
Ja.
Du virker annerledes.
Vi har vel ikke sett hverandre på flere år, eller?
Hvis du vil komme innom en gang...
Slapp av. Ta vare på deg selv.
Hun er seg selv lik.
Nei, nei... Nei!
Raul!
En kvinne hoppet! Hun har brukket beina...
Jeg så henne! Hun ligger på bakken...
Kroppen er sønderslått! Hun er der nede!
-Var? -Der! Hun hoppet derfra!
-Jeg sverger! -Jeg ser ingenting.
Jeg så henne! Jeg sverger! Hun hoppet!
-Hun var der! -Men hvor?
-God morgen. -Hei.
Du har gått ned tre kilo.
Du har symptom på blodmangel.
Jeg vil ikke skremme, men fortsetter du sånn, risikerer du graviditeten din.
Ta det rolig.
Fortell, hvordan går det med barnerommet?
Faen!
Hva er det?
Unnskyld.
Er du ikke redd?
Hva om babyen skades?
Men det fins ingen baby ennå.
Klart det gjør! Så klart det fins en baby!
TIL LEIE
Raul!
Hva gjorde du ute?
-Jeg tror at noen brøt seg inn. -Hva snakker du om?
-Hva skjer? -Noen banket på døren.
Ok...
Jeg åpnet, men det var ingen der.
Så jeg gikk ned for å sjekke om noen var der og...
De slo igjen døren!
-Ro deg ned! -Hvordan skal jeg kunne det?
-Val... -Hører du ikke på meg?
Ser du noen der? Se deg rundt!
Der, se. Du lot vinduet stå åpent.
Det var vinden.
Hei, hvordan føler du deg?
Gjør det noe om jeg legger meg igjen?
Takk for at du tok meg med hit, tante.
Bare ikke si det til mammaen din. Hun leter etter ting å bli hysterisk over.
Dette er bare mellom oss.
Der er vennene mine.
Kommer du?
Jeg venter her.
-Hva vil du ha? -Chabelita er her...
Hei, Chabela!
Se på søta!
Jeg kjenner deg nesten ikke igjen.
Når så hverandre vi sist?
Da du hadde barbert hode.
Kom inn.
-Hvilken måned er du i? -Nesten femte måned.
Jeg skjærer, jeg avslutter, jeg tar bort, jeg brenner.
Ville du ha det?
Kom og se.
Du har en edderkopp.
Den har et nett.
Den er en mor, men også et rovdyr.
Den har deg fanget i nettet sitt. Se.
Her ser du et hus, men det er også et fengsel.
Ikke vær redd.
Om et par dager har det du bedre.
Blir du dårlig igjen, så ring meg.
Det fins en måte til å fikse det på, men...
-Kan vi ikke gjøre det nå? -Nei. Jeg gjør ikke de svarte sakene.
Spør tanta di.
Du blir bra. Bare vent og se.
Vale...
Hold opp!
-Faen, hold opp! -Hva er dette for skitt?
-Hold opp! -Jeg liker det ikke!
Nei, ikke gjør det!
-Gi deg! -Aldri!
Magen, magen!
Du har gått opp fire kilo Valeria. Bra!
Vil du vite?
Ja!
Det er ei jente.
-Du har en 24-ukers liten prinsesse. -Vi skal få en jente!
Se på henne. Nå?
-Her er hodet. -Jeg ser det!
-Der! -Beinet hennes.
-Og det der i midten? -Hennes lille hånd.
-Hennes knyttede hånd, eller? -Ja.
-Hvor? -Der!
-Hun beveger seg. -Se! Der er hun!
Vi skal måle hodet.
-Hvor? -Wow! Se på henne!
Hva er det?
-Hva skjedde? -Den er brukket!
-Hva er brukket? -Foten min!
Hvordan ? Valeria, hør etter!
Hei, her er jeg!
-Det var bare en drøm. -Det gjør vondt.
Bare en jævla krampe.
Pust. Det går over. Pust.
Ikke noe er feil! Se!
Foten din er ok.
Varmt, kaldt. Veksle mellom dem. Forstår du?
Sett den ned. Det er varmt.
Du spenner deg når du sover.
Det føltes ikke som en drøm. Det gjorde vondt.
Du kan ikke sette deg fast i den følelsen.
Du bestemmer deg for noe og siden holder du fast ved det.
Du sover ikke engang bra lenger.
Jeg må på jobben. Slapp av.
60, 61, 62, 63,
64, 65, 66.
Valeria Hernandez, den lille havfruen! Her, lille venn.
Ta prisen din, lille havfrue. Du klarte det.
Hold kjeft ellers ringer jeg purken, dere homser!
Kjeften, tyster! Faen ta deg!
Jeg er den eneste homsen her, kjerring!
Si det til henne.
Hvis ikke, gjør en annen det.
Og da blir det verre.
Octavia?
Hva er det, din jævel?
Gjør det vondt igjen? Det er for den idiotiske leken.
Du vil alltid gjøre de der toskene glade.
Om noen dager er vi langt unna denne jævla byen.
Hva?
Ikke si at du angrer.
Jeg vil ikke forlate familien min. Ikke nå.
Tiden går og jeg fatter fremdeles ikke hva som skjedde broren din.
Jeg tenker på å søke til universitetet, som han.
Du? Seriøst?
Hvorfor har du ikke sagt det?
Jeg har bare tenkt på det noen dager.
Mamma var så stolt av ham.
Ok.
Om det er det du vil, er det greit.
Det er bare et par år.
Kanskje det...
Jævla idiot!
Familiens første universitetsstudent.
Stikk! Stikk!
Jeg vil ikke temmes!
Hardere! Slå til!
Bra. Slå til! Kom an!
Sånn ja! Hardere! Bra!
Kom an, kom igjen. Slå til!
Slå til! Fortsett! Fortsett!
-Ses på fredag, kom i tide. -Rolig.
-Jeg er helt svett. -Du er ålreit.
Lenge siden!
-Jeg trodde du hatet meg. -Nei.
Bare litt.
-Den er fremdeles hel. -Så klart.
-Hvordan går det med møblene? -Jeg ble nødt til å slutte.
-En baby og en masse verktøy... -Du finner på noe.
Det er din greie, det du liker.
-Bor du alene her? -Ja.
-Men jeg skal flytte. -Hva?
-Hvor? -Hva tror du?
Opp i fjellene.
Så...
-Flytter du alene? -Tror det.
Jeg er mitt eget hjem, hva?
Ålreit...
-Gratulerer. -Takk.
-Fins det et hus? -Nei! Bare en masse buskas.
Men jeg har tenkt å bygge noe i år.
Jeg har savnet deg.
Campeon!
Hei, pappa!
Slutt!
-Du er stilig. -Jeg tørket støv av dressen.
-Hvorfor er Campeon her nede? -Ser du ikke? Han er så slitsom.
Naboene klaget. Så jeg tok ham hit.
Kom inn.
Du er fin.
Ingen godteri, ikke noe TV, ellers sovner de ikke.
Valeria, slutt å knekke fingrene. De blir krokete.
Det fins kylling og grønnsaker i kjøleskapet. Varm det.
Her.
Om noe skjer, trykk på knappen.
Da kommer nabolagsvekterne og hjelper deg.
-Ha det gøy. -Lykke til med de to.
Oppfør dere. Ikke krangle med tante.
-Vær forsiktig i trappen. -Mamma...
-Vær snille mot tante. -Ja, ha det.
Ha det.
-Vil du ha blomsten, Jorge? -Ja.
Gå og hent blomsten.
Sett deg i stolen.
-Tante, jeg brukte doen. -Og det var ikke vann?
Jeg kommer, Pao.
Jorge, skru ned lyden.
Hallo?
Ja, vi ser på film.
Alt er bra.
Ja, de fikk middag.
Så klart jeg varmet det, mamma!
Ok, ok.
Jeg må legge på, jeg ringer senere.
Kom hit, gutt. Kom. Hva er det?
Hva er det, gutt?
Skru ned, det er for høyt!
Jorge, hold opp! Gi meg fjernkontrollen!
-Hvilken? -Hvor har du lagt den?
Let etter den!
Gi meg fjernkontrollen, ellers har vi et problem.
-Skru ned lyden! -Ellers? Hva gjør du da?
-Sånn sier du ikke! -"Sånn sier du ikke?"
Jeg mener det! Fjernkontrollen! Nå!
Og ellers? Skal du kaste meg ned trappen?
Som ungen som ble dum i hodet?
Nei!
Hva er galt med deg?
-La oss gå! -Er du ikke klok?
-Det gjør vondt! -La oss gå, vær så snill!
Slipp meg!
Hva er det med deg, idiot? Jeg skal ringe mamma!
Noen har brutt seg inn i huset!
Tydeligvis kvalte han seg selv i kobbelet.
Ingen var der. Ingen.
-Jeg sverger. Spør barna... -De kan ikke engang prate.
Ingen fare.
Om damen følte uro, var det bra at hun varslet oss.
-Takk. -Ikke noe problem.
Pappa... Jeg sverger.
Det er ok, skatt. Det er ok.
Gå til bestemor.
Kom an.
-Hva gjorde du med dem? -Hva mener du?
Så du Paolas arm?
Hun tisset på seg av frykt.
Jorge har vrikket foten. -Noen brøt seg inn i huset.
-Er du helt gal? -Jeg sverger.
Dette er siste gangen du får komme nær dem.
Folk som du burde ikke få barn.
Mener du alvor? Sier du sånt til meg?
Uten foreldrene mine ville du og barna dine havnet på gaten!
-Hold kjeft! -Dra til helvete med ditt prektige liv!
Jeg håper Raul en dag fatter hvor jævla falsk du er!
-Du burde aldri fått barn! -Ro dere ned!
-Dra til helvete! Stikk av! -Jeg går!
Stikk av!
-Du tror meg vel? -Så klart jeg gjør.
Ursula sa at om det ikke fungerte, så fantes det en annen måte.
Hva? Du tror ikke det ville gå?
Jeg fikk dette under et av de ritualene.
Visst fungerer det, men man begir seg inn i veldig farlige ting.
Hvor skal du?
Ja.
Takk.
Nei. Alt er bra.
Ja, vi er her. Takk.
Ja...
-Og det er leiligheten din? -Ja, det er det.
Eller min mors, men vi betaler henne for den.
Det er interessant, tapetet...
-Hva er det? -Det var Valeria.
-Hun har gjort alt. -Jeg elsker det!
Mye "do it yourself" av deg.
-La oss åpne den vinen. -Gjerne.
-Er du ok? -Jeg pratet med mammaen din.
Men vi snakker siden.
-Du. -Ja?
Jeg glemte korketrekkeren på bordet.
Marina, vil du ha salat? Gi meg tallerkenen din.
Det er min mammas oppskrift.
Vi pleier ikke å spise med hendene,
men disse er virkelig gode.
Hvorfor reklame, Raul?
Du har vel holdt på med det i årevis nå?
Ja.
Vi ville fortelle deg at Brenda ikke lenger er med i kvartetten.
Hun manglet lidenskap. Klaget alltid på at vi holdt på for sent.
Hun var faktisk redd for å kjøre kollektivt om kvelden.
Har man lidenskap, så kan man finne løsninger.
Jeg er lei for det.
Uansett, Raul...
Det jeg vil spørre deg er om du ville...
Unnskyld meg.
Det er ok.
Val, hva er det?
-Valeria. Hva er det som lukter? -Nei.
Val...
Bort fra døren, for faen!
-Det var en kvinne. -Valeria!
Det var en kvinne, hun ødela vuggen!
Et jævla spøkelse?
Hører du deg selv?
Jeg vet at du ikke stakk innom hos foreldrene dine.
Hvordan er det med Octavia?
Og din søsters barn?
Du skulle ikke fortelle det heller?
Jo.
Du skadet barna, brente nesten ned hele jævla huset!
-Du må ha tålmodighet. -Vi må finne på noe annet.
Det er en fase. Det er normalt.
-Vi kan få henne innlagt. -Hva sier du?
Hun er gravid!
Hei, skatt.
Det som skjer deg er helt normalt.
Når man blir mor føles det som å deles i to.
Og vent til fødselen!
Det føles bokstavelig talt som at skjelettet går i stykker.
Så klart at du er redd, skatt.
Jeg var også skrekkslagen lenge.
Det viktige er å ikke gå omkring og fortelle det for alle.
Men...
...det blir verdt det.
Husk det.
-Er det ikke skadelig for barnet? -Nei.
Det er en vanlige antidepressiva som ordineres under graviditeter.
Bare som en liten hjelp.
Hva syns du, Raul?
Vi burde prøve det.
Opp med hodet, Valeria. Du er bare gravid. Det er ikke noe annet.
Vi ses.
Lykke til!
-Takk, mamma. -Det går bra.
Hva er det?
-Fikk den av en nabo. -Jeg fant den i barnerommet.
Den er til deg!
"Jeg kan forestille meg deg."
"Du er en herlig drøm."
"Jeg venter på deg. Du er mitt livs eventyr."
"Jeg klemmer deg."
"Du er det mykeste i blikket mitt."
"Jeg vugger deg."
"Du er hvilen i min søvn og mitt håp når jeg våkner."
"Jeg betrakter deg."
"Du er det mykeste landskap."
"Jeg skal alltid ta meg av deg... Min lille."
Octavia!
Bare pust.
Hva gjør du?
-Jeg tror jeg vil være med deg. -Tror du eller vet du?
Det holder! Er dette en lek for deg?
Unnskyld.
Gå til drømmehjemmet ditt med Raul.
-Jeg legger meg. -Slutt å dukke meg!
Hva?
Det er du som i årevis har latt som om
du var den som vokste opp, den som valgte rett vei.
Sannheten er at du ikke vet en døyt hva du vil.
Men det gjør du?
Vi får se hvordan det går med fantasien din om å bo i fjellene.
Dra til helvete! Bare dra!
Valeria! Flytt dere!
Trykk på! Pust! Pust!
Snart klart, Val! Kjemp!
Kom an, press! Slik!
Slik! Vi har henne!
Her er prinsessen. Klipp strengen.
Vi må sy.
Fint.
Bare et par sting.
-Gratulerer. -Takk.
Hei.
Se på henne, Val.
Ja!
-Valeria... -Hva?
Hvorfor vil du ikke se på henne?
Jeg ser jo på henne.
Hun er bare så søt.
Jeg vil ikke forlate dere to.
-Men du kan ikke avlyse Marina igjen. -Jeg går ikke.
Hvorfor ringer vi ikke mammaen min?
Hun har alt hjulpet oss masse. La henne hvile.
Hva vil babyen ha? Vil hun ha puppen sin?
Vil hun ha puppen?
Mamma, jeg vil ha puppen.
Ja.
-Du kommer for sent. -Ja.
Vi ses.
Hallo?
Ok.
Ja, slapp av.
Ok, ses snart.
Takk.
Hva gjør vi her?
-Hvorfor tok du henne med? -Jeg må beskytte henne.
Mot hva?
Jeg må gjøre dette.
Det som hender med meg har ikke noe med Raul å gjøre.
Ikke noe å gjøre med deg.
Vær så snill, tilgi meg.
Tilgi meg, Octavia.
Slutt å be om unnskyldning for alt.
Er du sikker på dette?
Har man begynt, fins det ingen vei tilbake.
Det kommer til å gå bra. Stol på dem, Vale.
Nei, Chabe. Du blir her.
-Du har noe virkelig skrekkelig. -Kan du hjelpe meg?
Du har store problemer.
Det har du virkelig.
Der inne blir dette teppet barnet ditt.
Blø innenfra.
Blø... Blø innenfra.
Hogg henne. Gå ut.
Gå ut!
Ut!
Her.
Vale...