-Hvor ble du født? -I Kingsley Falls, utenfor Quebec City.
-Dato? -7. mars 1983.
Foreldrene mine heter Greg og Lana.
-Hva er adressen til barndomshjemmet ditt? -231 Evergreen Lane, Quebec City, Quebec.
-G0A1B0. -Godt jobbet.
-Din tur, Andrew. Ikke smil. -Unnskyld, det skal jeg ikke.
-Hvor ble du født og når? -Kinburn, Ottawa, 7. juni 1981.
-Kinburns postnummer? -K0H2H0.
-Dine foreldres navn? -Bill og Elodie Girard.
Din mors pikenavn?
Rambert... Nei, Rainer!
Hvordan gikk det i dag, Gabe, slappkukk? Dro du fram noe ut av busken?
Faen også. Hvem tar radioen i kveld?
Ja da...jeg tar den.
Det er på tide å legge oss. David, lykke til med kveldsoppdraget.
Kan du hjelpe ham i 20 minutter?
30 minutter.
Ok, greit. Ta den tiden dere trenger.
Jeg elsker deg, David. Jeg elsker deg så høyt.
Kall meg Andrew.
-Andrew? -Ja.
Liker du dette, Andy? Liker du at jeg kaller deg Andrew?
Jeg elsker det.
Han begynner å bli staere, ikke sant?
Ja.
Er det ikke fint?
Nesten som før i tiden.
Ja... Jeg hadde begynt å glemme.
-Vi må dra. -Jeg vet det.
God ettermiddag, frøken.
Kan du ta av deg solbrillene?
-Er dette en offisiell frivilligsperring? -Ja, det stemmer.
Papirene, ma'am.
Klipte du deg nylig?
Halskontroll!
Frøken.
-Trenger du et minutt til? -Merker jeg en viss holdning, frøken?
Hun er ren.
Du kan dra nå.
Ha en fin dag.
Hør etter! Alle varer må handles med et gyldig innkjøpskort.
Kontanter blir ikke lenger akseptert.
-Ikke rør meg! -Din lille tispe.
-Du er mye penere uten tenner. -Nei, skyt av ham kukken i stedet!
-Det er en homses verste mareritt. -Slutt.
Så pen du er.
Hva gjør du ved flyforbudssonen, din lille jævel?
Rolig, den er på vei til området. Se.
Hjelp! Jeg har noen i baksetet! Vi må få ham inn.
-Hva? -Han er skadet.
-Zabi, lukk opp døren! -Ok, jeg fikser det.
Ta ham inn og trykk på såret. Jeg har beina hans.
-Faen også. -Vet du hva som skjedde?
-Rolig. Ok. -Hva faen foregår?
-Hvem er han?! -Legg ham midt på.
Ok, Zabi, kom hit. Hold her, så henter jeg sakene mine.
-Herregud... -Ikke se, bare trykk.
-David? Skynd deg! -Herregud, hva har skjedd med hodet ditt?
-Det er ok, bare flytt bilen. -Bilen? Hva faen snakker du om?
-Hva faen er dette?! -Er du klar? Takk.
-Klarer han seg? -Jeg vet ikke, jeg må sjekke sårene.
-Zabi, flytt bilen, vi kan få besøk. -Hva faen har du gjort, Sarah?
-De dreper oss. Si at det var min feil. -Men det er det jo.
-Det er David, jeg må ta den. -Zabi, skynd deg.
Dekk for meg.
-Hei, skatt. -Hei, alt bra?
Jeg må jobbe overtid.
Det er ikke trygt lenger. Vi må få Zahabia vekk herfra.
-Nei. -David har rett.
Vi har et lite tidsvindu før de finner de døde frivillige.
-Vi må dra nå. -De kan alt ha funnet dem.
De kan ha sendt ut skannere for å gjennomsøke hver eneste cm her
og satt opp veisperringer ved hver eneste vei. Vi må dra.
Nei, vi holder oss til planen og blir ved radioen.
-Hva har det gjort for oss? -De kan kontakte oss når som helst.
Eller så tar det en måned til. Vil du bli her så lenge til?
-Vi har ikke noe valg. -Hva med hunden da?
Hvor lenge kan du fortsette det maskespillet og mate ham i uker?
Vi er her fordi du stoler på meg, ikke sant?
-Ja, selvsagt gjør jeg det. -Ikke sant?
-Ja. -Det betyr at vi blir her.
Vi har lockdown, så ikke mer fiske, bønner på altanen, løpeturer
eller røykepauser. Vi har vært altfor slappe. Vi må holde oss til reglene.
Jeg er den eneste som har gjort dette før, så dere må stole på meg.
Dette vil fungere. Vi må bare holde oss til planen.
Hva gjør vi med strekkoden på sofaen?
Du gjør alltid dette. Du bryr deg for mye om andre.
-Du må beskytte oss og vennene våre. -J, du gir meg hodepine.
-Du kjenner ham ikke engang. -Jeg vet at han er merket...
...akkurat som Zabi. Hva spiller det for rolle med en person til siste gangen?
-Sarah. -Hold opp.
Du kan ikke redde alle.
Men jeg kan prøve.
Jeg tar en dusj.
En person dukket ikke opp til tiden 15.45. Send myndighetene til adressen.
Bli med meg.
Opp med deg. Kom an.
Jeg skal mate hunden, men kommer og avløser dere.
Ok, men skynd deg før jeg sovner igjen.
-Hei. Du er våken. -Hei.
-Hvordan føler du deg? -Ok.
Er du sulten? Vil du ha kaffe?
-Kaffe hadde faktisk vært godt. -Ok.
Jeg heter Zahabia. Sov du godt?
Ja, riktig godt...merkelig nok.
Bra. Vi ses om en stund.
Vær så god. Vi har verken sukker... eller melk. Jeg er lei for det.
Det er ok.
-Så du har det litt bedre nå? Så fint. -Takket være deg, antar jeg.
Er du sykepleier eller lege eller noe?
-Eller var du det? -Jeg var sykepleier.
Jeg skulle ta min legeeksamen da alt raste sammen.
Uansett hadde du kunnet lure meg.
Rolig.
Ofrenes lik har blitt funnet og de pårørende er informert.
Vi fortsetter å lete etter bevis på åstedet.
Opplysninger om den potensielle mistenkte har blitt sendt ut.
Jeg setter pris på at du hjelper meg. Jeg drar så fort jeg kan.
-beklager å være en byrde. -Det er du ikke.
Så... Dette er radioen vår.
Vi venter på koordinater fra mine kontakter i Canada. De prøver å finne
en sikker grensepassasje til oss. Koordinatene sendes bare gjennom denne.
Så denne radioen er livlinen vår.
Jeg har gjort dette før med noen andre grupper, men nå skal alle dra.
-For godt. -Vi bemanner radioen døgnet rundt.
-Så den er alltid bemannet. -De kan kontakte oss når som helst.
Vil du forlate landet fort som faen?
De frivillige er kontroversielle. I dag kan du forklare for seerne våre
hva dere representerer.
Dette er en gruppe urolige borgere som innser at grunnen til et godt samfunn
begynner hjemme i nabolaget, og illegale innvandrere kommer fremdeles i mengder
-med sin narkotika og bomber... -Tv, av!
-Tøffere tiltak må treffes. -Hva slags tiltak foreslår du?
Vi må begynne å overvåke selv og vite hvem naboene våre er.
Vi må beskytte barna våre, kulturen vår og livsstilen vår, og så småningom
vil organisasjonen vår ha frivillige i hver eneste storby.
Som en milits? Det høres ut som om du bygger opp en milits.
Det vil jeg ikke kalle det. Vi vil legemliggjøre forandringen vi ønsker.
Bevare status quo, mener du? Da vil du vel ikke ha forandring?
Du forsto betydningen. Nå er du bare pedantisk.
-Dine følgere. De bærer uniform. -Det oransje? Er det en uniform?
Og medlemmene deres er fremst hvite.
Unnskyld, men vi oppfordrer alle som tror på saken til å bli med.
Jeg kan ikke fortelle nøyaktig hvordan våre følgere ser ut.
Men det kan jeg. Jeg har tallene her. Kan vi vise dem for seerne våre?
Som du ser er 89 % av gruppen din er våpenaktivister.
Jeg har sett den så kalte "rapporten" du prater om.
-Hvem har satt den sammen? -Det fins også rapporter
om spesifikke avdelinger koblet til voldelige hatforbrytelser.
Disse rapportene er falske. Totalt oppdiktede.
-Kan du kommentere tallene? -Nei, for de er oppdiktede.
Jeg tror...
Med all respekt, så tror jeg at vi er ferdige her.
Har du kommet på noe navn ennå?
Jeg har alltid likt Isko.
Isko?
Jeg vet ikke. Du ser snarere ut som en Justin.
Æsj. Det er det minst filippinske navnet jeg har hørt, bortsett fra Brett.
-Hvem bryr seg? Du kan hete hva du vil. -Jeg gjør det.
Ikke hvitvask meg, jente. Jeg bryr meg.
Ålreit.
Og du studerte til arkitekt? Men nå jobber du som...
Som...prosjektleder i en queer uavhengig organisasjon som tar seg av
hjemløse LHBTQ-ungdommer.
-Wow, ok... Det var veldig spesifikt. -Ja.
Og vi må også løse det grunnleggende. Fødselsdag, adresse, personnummer.
-Sånne ting. -Ja da.
Med jeg holder meg til Isko.
-Du burde nok bli i sengen. -Jeg har ligget i to dager, må røre meg.
Jeg har vondt i rumpa.
Hva er dette?
Hvem er de?
-Så du får heller ikke sove? -Jeg ba ham sove.
-Det burde du også. -Rolig skift?
Ja, som vanlig.
Jeg er oppe tidlig, så jeg kan like gjerne mate hunden.
Har dere hund? Jeg elsker hunder.
Skal du bli burde du nok lære dette også.
Hold deg nær og pass hodet.
Har du vannet mitt?
Ta en av de der vannflaskene. Rull den over gulvet til ham.
Hvem er denne homoen?
Vil du ha bøtten tømt i helgen ville jeg ikke brukt sånt språk.
Vi hadde alt ordnet. Sikre bosteder, logistikk, men stedet ble avslørt
da vi kom hit. Sarah tenkte raskt og vi havnet her hos ham.
-Jeg forstår ikke. -De frivilliges hus er flyforbudssoner.
De får beholde privatlivet i bytte mot sin hengivne støtte.
-Vent, men sa du at det var hans hus? -Vi gjemte oss helt eksponert.
Herregud... Jeg fatter ikke at dere ikke ikke kvalt ham ennå.
-Jeg hadde ikke kunnet styre meg. -Vi skal ikke skade ham.
Vi trenger ham akkurat nå. Når vi stikker, slipper vi ham fri.
Jeg sa lockdown for pokker! Inn med dere!
-Skal jeg gjøre rutinekontrollen? -Nei, jeg fikser det.
Gabe, sjekk inn.
Gabe, slappkukk, hvor er du? Sjekk inn.
-Jeg melder meg. -Jeg har varmet stolen for deg.
Takk.
Legg fra deg sakene. Vi blir her en stund.
-Hvordan føler du deg, skatt? -Som om noen har slått meg med en pistol.
-Har David sjekket deg? -Ja, han tror det er en hjerneblødning.
Det er ikke morsomt.
Vi har fremdeles ikke tatt hånd om sakene i bilen
og det gjelder også de smertestillende du virkelig trenger, Sarah.
-Vi burde ikke risikere noe. -Det har nesten gått to dager.
Det har vært helt stille på radioen og vi trenger forsyningene
-og jeg trenger min tacosaus. -Vær så snill, du gir meg hodepine igjen.
Jeg går dit.
Å mette en person til er en byrde vi ikke trenger.
-Du er så paranoid. -Nei, jeg er bare forsiktig.
-Du blir alltid sånn med nye folk. -Nei.
-Jo, du blir lukket, paranoid og sur. -Han er ikke ny, men en total fremmed.
Han er merket og vi prøver å ta oss ut, akkurat som han.
Jeg sier bare at vi må være forsiktige, ok? Ikke bli for vennlig.
Det er komplisert nok, uten en homse-gutt som får dra være med over grensen
-på vår bekostning. -Herregud, nå høres du ut som dem.
-Hold kjeft. -Bare vær grei.
Han har alt fått sjansen til å bli med oss og Sarah stoler på ham,
så det er alt du trenger å vite.
Jeg elsker deg virkelig, David, men du tar feil.
-Han kan bety en risiko. -Sarah skaffet i alle fall sprit.
Spar, så her er dine kort. Spar eller kløver og man følger fargen.
Om noen spiller hjerter, gjør du også det. Vi spiller i par, det er du og Jared.
-Vi knuser dere. -Nei, for Zahabia er en korthai.
-Det visste du ikke, hva? -Man spiller ulike farger, sett i gang.
Ok, da begynner jeg med kløver tre.
Et sterkt første kort.
Håper at alle følger med.
Ok, gutten kan danse.
Kjør, kjør, kjør.
Gikk det bra?
Ta det rolig.
-Hva gjør du? Det er tidlig. -Nei, David, det er ganske sent faktisk.
Nei, det er det ikke. Hold munn. - Arjay, noe å drikke?
Sverg høytidelig å alltid ha hat i hjertet ditt for...
...niggere, sothuer...
Jeg syns at vi alle burde...hvile litt.
David.
Har ikke du radioen i kveld?
Faen også!
-Kan jeg ikke bytte med noen? -Hvem da?
-Jeg kan ta det. -Nei, du må utdannes først, men...
-Nei. Jeg lærer ham, ok? -Er du sikker?
-Ja, gå og hvil du. -Ok, men vær snill mot ham,
-din paranoide surpomp, ok? -Ja da.
God natt.
Kom an.
Dette er radioene våre. Walkie-talkien og amatørradioen.
Walkie-talkien skal alltid være på kanal 3. Det er de frivilliges kanal.
Amatørradioen rører du ikke, du lytter bare.
Hvert femtende minutt skriver du i loggen. Det viser at du ikke har sovnet.
-Jeg skjønner, men eksakt hva skriver jeg? -Hva som helst.
Bare se sørg for at det holder deg våken.
Vi kan ikke gå glipp av det. Når vi har fått koordinatene fra Sarahs kontakt
har vi en time på oss å ta oss til møtestedet før vinduet blir stengt.
-For godt. Forstår du hvor viktig det er? -Ja, selvsagt.
Hvis du hører noe i kveld, hva som helst, så skriver du det ned ordrett.
-Ord for ord, tydelig og uten feil. -Koordinatene eller de frivillige?
Når du har skrevet det ned, vekker du oss alle så fort du kan,
så tar vi oss til møtestedet. Forsto du alt det, kamerat?
Eller vil du at jeg skriver en manual?
Hva er greien din?
-Hva er din? -Det har jeg alt fortalt.
Ja? Nettopp, det har du. Du er bare en liten gutt som vil herfra.
Det vil vi vel alle?
Jeg bryr meg ikke om historien din, Arjay.
Men du var aldri ment å være en del av min, så ikke gjør noen feil.
For da kan du si ha det til din fribillett over grensen.
Jeg trodde at du hadde glemt meg. Hva er det til middag?
Jeg tenkte å gi deg denne sigaretten... som jeg lovte i går...
...til du kalte vennen min soper.
Hvis du vil be om unnskyldning, kan jeg ombestemme meg.
Men han er jo det, er han ikke?
En soper? Nei. Han er homo. Og jeg er muslim.
Og du er en hvit frivillig som vil se oss døde.
Nei, jeg vil ikke se deg død, du er en dame.
Men kanskje soperen, for han er fyr.
-Jeg vil bare slippe å se deg. -Fordi jeg er en svartskalle?
-Husker du da du kalte meg det? -Det har jeg aldri gjort.
Jo, det har du. Du pleide å kalle meg svartskalle,
-men du sluttet med det, hvorfor? -Jeg har aldri kalt deg det.
Du kalte meg svartskalle og så hvordan det såret meg...
...og da sluttet du.
Det var lett å slutte, var det ikke?
Det tok en stund å komme dit, men vi gjorde framskritt.
Ja, til den barberte tispen slo meg i ansiktet igjen.
Hun trenger ikke gjøre det hver gang jeg skal svare i radioen.
Hun kan bare be meg pent.
Jeg skal si det til henne. Det er viktig at vi er siviliserte.
Siviliserte? Hva faen...
Jeg sitter fastlåst i min egne låve! Og driter i en bøtte!
Sivilisert?
Den barberte fitta har aggresjons- problemer hun tar ut på meg.
Du gjør deg selv ingen tjeneste ved å prate på den måten.
Hei der. Sarah sa ba deg legge deg.
Jeg er radiotrent nå.
Er du ok?
Har du noensinne sluttet å tenke på... disse ideene du tror på,
eller denne saken du står bak? At det kanskje er helt feil?
Hva mener du?
Alt de frivillige gjør og sier, og hvordan det påvirker andre.
-Hva om det er feil. -Nei, det er det ikke.
Men...tenk om?
Hva slags smerte gikk du gjennom?
-Da du begynte å tro alt du tror på? -Jeg vet...
...ikke hva du ber meg om.
Jeg lurer bare på når du begynte å føle sånn.
Hva skjedde med deg?
Jeg vil ikke prate mer.
Jeg føler ikke for å prate. Skal du gi meg sigaretten eller ikke?
Du er en riktig god danser, Arjay.
Ok.
Det er som om du ikke bryr deg om hva noen andre syns om deg.
Jeg gjør ikke det. Eller jeg prøver i alle fall å ikke gjøre det.
Jeg ønsker at jeg var sånn.
Hva er det, David?
Jeg er...
Jeg er så glad for at du er her.
Hvorfor kan vi ikke prate om det? Hvorfor sitter vi alltid fast på samme sted?
Det fins ingen å ta rede på! Må du analysere meg?!
Jeg har alt fortalt at jeg vil beskytte min kultur, min livsstil og landet mitt!
Du og sånne som du holder aktivt på å erstatte hele rasen min, det er et faktum.
Det er det største folkemordet verden noensinne har sett.
Har du tenkt på om det er feil?
-Jeg prøver å forstå denne vreden. -Din eksistens truer den hvite rasen.
-Jeg hater denne samtalen! -Fordi du er redd for den.
Hold kjeft! Hold kjeft!
Har du noensinne angret det?
-Angret hva? -Våre dumme tatoveringer.
Spøker du? Så klart ikke. Det var en episk kveld.
Nei, nei, nei... Jeg er så jævla dum. Jeg er så jævla dum...
-Nei, det er ok. -Nei, det er det ikke. Unnskyld meg...
-Ikke be om unnskyldning. -Du er ikke...
Jeg er så full akkurat nå.
Og det var ikke meningen å...
Jeg er ikke...
Vi ses i morgen.
Vent.
Gi soperjævelen en godnattsuss fra meg.
Utmattende...
...ikke sant?
David? David?
-Hallo? Hvordan går det? -Han kom ned hit og sovnet.
Tosk. Jeg tar ham opp. Alt ok med radioen?
-Ja, toppen. -Noen spørsmål?
Det kommer til å gå kjempebra.
-Hei? Kom, så legger vi oss. -Jeg skal bare...
Det er ok.
Sånn ja...
Rolig, rolig...
-Småprat er ok, men ikke legg det. -Slutt å se på kortene mine.
-Det er uhøflig. -Hva skal du gjøre?
-Jeg gjør dette. -Hei, kamerat.
Kom hit. Hva skjer?
-Hva skjedde? -Jeg falt.
-Vil du fortelle en hemmelighet? -Jeg hørte noe der ute.
Hørte du noe?
-Unnskyld, skal pappa legge deg igjen? -Skal jeg undersøke?
-Ta seg av monstrene? -Skal jeg sjekke? Ålreit! Kom her.
Gi mamma et kyss.
-Takk. -Ålreit, er du klar?
-Jeg elsker deg. -God natt.
Hva skjer?
Sarah! Ta ham bort fra vinduet.
Det er ok.
Frivillig 9947, sjekk inn. 9947, sjekk inn, sa jeg.
Faen også!
Jared! Jared, våkn opp! De prater med oss. De vil snakke med 9947.
-Gå tilbake til radioen nå! -9947. Opp og hoppe, søta.
Herregud, ikke så høyt, idiot. 9947 rapporterer.
Vi er fem minutter unna. Vi kommer dit nå.
Jeg sitter fremdeles i undertøyet.
David! Zabi! Kode rød!
-Hva skjer? -Vi prater siden, gå ned. Fort.
Ta på deg skjørtet, din jævel. Vi er aktivert og skal forårsake kaos.
Ja, for faen. Jeg er klar.
-Faen også! -Kom an. Arjay, gå ned. Skynd deg!
Ned i kjelleren. Fort.
Ok...
-Sarah, skal vi ta opp hunden? -Nei... Ta på deg klærne hans.
-Ta på meg klær hans? -Ja, du svarte som 9947,
-så du må være ham. -Nei, Sarah. Vi truer med å skyte ham.
-Hvis vi skyter ham er vi døde. -Sarah, vi har ikke planlagt for noe sånt.
Derfor legger jeg en plan. De vet nok ikke hvem han er, for de sa ikke navnet hans
-som de alltid pleier. -Nok?
-Vi har ikke tid! Ta på klærne hans! -Faen også!
Faen også!
-Zabi? Hjelp meg med denne. -Hva skjer?
De frivillige kommer, vær stille.
-Ta radioen. -Kok en kanne kaffe og vær normal.
-Jeg passer på at hunden er stille. -Sarah, er kaffe en så god ide?
-Skal by dem på det? Gi meg pistolen. -Jeg trenger den til svinet i låven.
-Ta kniven, jeg trenger pistolen. -Herregud, ok.
Faen også...
-Hjelp! -Hold kjeft!
-Hjelp! -Klapp igjen! Slutt å skrike!
-Er du Victor? 9947? -Ja, det stemmer.
Samle sakene dine, vi må skynde oss.
En soper drepte to av brødrene våre to mil unna.
Hold kjeft.
Vi samler alle i området til et jaktlag.
Vi skal sope bakken med dem.
Ingen dreper to av våre uten å bli straffet. Hopp inn i bilen.
Ok, ålreit.
-De kommer til å drepe ham. -Han er smart. Han løser det.
-Sarah? Hva skal vi gjøre? -Vi drar etter ham, hva?
-Hvorfor koblet ingen den inn igjen? -Sarah? Sarah, han trenger vår hjelp.
Han gjør det som må til. Han kommer alltid tilbake.
-Det er annerledes denne gangen. -Vi holder oss til rutinene våre.
Hvem faen bryr seg om radioen?! De kan ha anropt da den var av.
Til helvete med radioen, de kommer til å drepe ham!
Ikke vær så følsom. Jeg prøver å fokusere.
-Hva gjorde du med ham? -Holdt ham stille.
-Hva du enn gjør... -Arjay, flytt deg.
Jeg vet at han er din venn, men du kan ikke dra alene. Det hadde vært dumt.
Jeg skal holde meg på avstand. Jeg må bare vite at han er ok,
så flytt deg.
-Ut med deg. -Det er for farlig. Du tenker ikke klart.
Helt sikkert. Det er sikkert for meg, for jeg er ikke merket som du.
-Vi er ikke så ulike. -Bortsett fra at jeg kan passere,
-så hopp ut av bilen! -Følelser får en til å ta dumme valg.
Sånn har det vært for meg hele livet, men ditt valg vil få dere begge drept.
Jeg vet hvor mye du bryr deg om ham, men jeg lar deg ikke dra.
Hvorfor gjør du dette?
Jeg vet hva du føler.
-Hold kjeft. Du vet ikke hva jeg føler. -Jo, det gjør jeg.
-Du vet ikke hva jeg føler! Du vet... -Dave, jeg forstår akkurat hva du føler.
-Ok? -Unnskyld meg.
Det er ok.
Nei, David.
Det var ikke derfor jeg kom hit. Jeg er lei for det.
Samme det, da får du bli med meg.
David, kom hit.
Det er ok.
Jeg vet at unnskyldningen min ikke betyr noe for deg,
men de forandrer ikke det faktum at jeg beklager det som skjedde.
Det skal ikke skje igjen. Jeg lar det ikke skje.
Du er gal om du tror at dine ord vil påvirke noe.
Er det noe jeg kan gjøre for å vise deg at jeg virkelig er lei meg?
For å få deg til å stole på meg igjen?
Nei.
Jeg hadde aldri sett dette fotoet.
For en fin familie du har.
Jeg setter det her. Vi ses ved middagen.
Jeg vil bare ha en øl.
Gi meg en øl, så glemmer jeg at vennen din er en fitte.
Frivillige i området, kom til stein- bruddet. Vi har snøflak å smelte.
Jævler!
Faen også.
Vær så snill...
Du burde dekke halsen.
-Jeg liker ikke at han er der nede alene. -Arjay håndterer det.
Han tok seg visst av David. Godt han banket litt vett i deg.
Hvis du gjør det igjen, låser jeg deg inn i låven.
-Du kunne ødelagt hele operasjonen. -Ok, jeg skjønner.
Faen også.
Arjay, vær stille.
Vi har et alvorlig problem.
-Herregud, det er helt sprøtt. -Nei, David. Det som er sprøtt
er å bli på et sted der folk kan angripe deg om du holder Zabi i hånden.
Nå er du paranoid. Det kan ikke bli verre enn dette. Noen...
-Noen vil gjøre noe. -David.
De merker folk nå.
Gruppen Sarah er med nå...
...har dem.
Tenk på det, ok?
Virkelig tenk på det.
-Hvordan kjente du til merket mitt? -Jeg fant den i spiskammeret ditt.
Så klart.
David sier at du sitter ved radioen hele dagen. Du burde ta en pause.
Kan du ikke si hva som skjedde der ute, så sier jeg om jeg vil ta en pause.
De har blitt større. De vokser og er mer organiserte.
-Og? -Og vi må av sted nå.
-Dårlig idé. -Sarah.
Det har gått flere måneder.
Denne operasjonen er over.
Vi venter på et spøkelse.
Vi lovte David og Zabi å ta dem over grensen og det skal vi gjøre.
Vi var ved en veisperring i nesten tre uker og sjekket en vei i fjellene
etter talibaner.
Det var brennende hett om dagen og iskaldt om natten. Det sugde.
Døgnet rundt satt vi og voktet samme dumme vei.
-Det virker kjedelig. -Så kjedelig det kan bli.
Jeg visste ikke at du hadde tjenestegjort.
I to omganger.
-Takk. -Hvorfor?
For å ha tjenestegjort. For å ha villet hjelpe verden.
Vel...
Jeg var nødt til å forsørge familien.
-Ikke at det hjalp så mye. -Det må det ha gjort.
Takk for tjenesten din.
Det var lenge siden noen sa det.
Husker du når vi pleide å takke troppene og folk hadde klistremerker og sånt.
Ja, det husker jeg. Men det føles lenge siden nå.
Noe sier meg at du aldri hadde et klistremerke på bilen.
Vel... Jeg fikk ikke særlig mye takk fra...
...gamle Uncle Sam heller.
Hvordan var det å komme tilbake?
Jeg fikk ikke sove...
...finne jobb eller få behandling.
Jeg kunne ikke prate med kona mi. Toppen, hva?
-Hvor er hun nå? -Jeg vet ikke.
Hun stakk med barna.
Du vet... Hun holdt nok ikke ut med meg lenger.
Og jeg klandrer henne ikke.
Jeg er lei for det.
Sånt skjer.
Har du en til?
Så alt som krevdes for å slappe av, var et par øl?
Du burde ha spurt for en måned siden.
Ja, men...snauskallen hadde knust den i hodet på meg.
Vær så snill...
Vi kan dra hjem.
Vi kan dra hjem og begynne på nytt. Du og jeg.
Nei, det kan vi ikke. Du meldte deg til dette og visste hva vi gjorde.
Jeg er redd, ok, Sarah? Jeg er veldig redd og vil dra hjem.
Jeg vet det, det er vi alle.
Men du kan ikke la dem se det. Du må være sterk for deres skyld.
Vi må tenke på familien vår først.
Vi har ingen familie lenger.
Vi kan starte en ny.
Det har vi gjort alt. De er der oppe.
-Hvorfor ble du med? -I hæren?
Nei, de frivillige. Var det etter at kona hadde forlatt deg?
Det er... ok om du ikke vil prate om det.
Nei, det er ok.
Ja...
Da de hadde stukket.
Fordi du var...
...ensom?
Ja.
Ja, jeg antar at jeg var litt ensom.
Og du ville beskytte landet ditt?
-Som du hadde gjort før? -Ja.
-Fra hvem da? -Folk som deg.
-Folk som jeg? -Ikke akkurat du.
Hva slags folk da?
Bare, du vet...
Muslimer, utlendinger, illegale innvandrere. Sånne folk.
Men jeg er muslim.
Vel, ja...
Fra folk som du da.
-Folk som ikke hører hjemme her. -Men jeg ble født her.
Jeg sa ikke akkurat du.
-Men folk som du. -Så om du skal beskytte landet ditt
fra folk som jeg betyr å spore meg overalt og sperre meg inn...
Ville du gjøre det mot meg?
-Kan vi ikke bare prate igjen? -Vi gjør jo det.
La oss prate om noe annet.
-Jeg blir i dårlig humør. -Ok.
Er jeg den første muslimen du har møtt?
Så klart ikke, jeg tjenestegjorde i Afghanistan.
Men er jeg den første muslimen du virkelig har pratet med?
Spøker du?
Jeg trente hele tiden rekrutter til den afghanske hæren utenfor gjerdet.
Jeg var med dem hver eneste dag og forvandlet dem til soldater.
Da må du ha kommet... noen av dem nær.
Ja... Ja visst.
Noen av dem var...
...ganske ålreite, helt klart.
Men uansett måtte jeg være på vakt.
-Vil du se meg død, Gabe? -Nei.
-Så klart jeg ikke vil. -For de frivillige som dukket opp i dag...
Jeg er sikker på at de ville ha drept meg om de hadde funnet meg.
-Du hørte dem, ikke sant? -Ja.
-Du virker ikke som en av dem. -Vel... Det er jeg ikke heller.
De fleste av dem er bare en gjeng idioter som leker militære.
De har verken tjenestegjort eller gjort noe annet. Jeg driter i de fleste av dem.
Men du ser hva de gjør, og hvordan de skader folk. Folk...
-...som meg. -Jeg har aldri skadet noen.
Men folk blir skadet nå. De dør...nå.
Nå.
Jeg trodde aldri at jeg skulle bli det jeg har blitt.
Ikke jeg heller.
Men jeg kan fortelle en ting. Da jeg vervet meg...
...så jeg definitivt ikke for meg at vi to skulle henge i låven min.
Og jeg trodde aldri at jeg skulle være delaktig i å låse deg inn i den.
Jeg trodde aldri at jeg skulle ha en sånn...samtale...
-...med en frivillig. -Og ikke jeg med en muslim.
Jeg trodde aldri at jeg skulle måtte forlate hjemmet mitt.
Og jeg trodde aldri at...
...jeg skulle få se familien min...
...sprengt i stykker, fordi en frivillig hadde plassert en bombe i moskeen vår.
Det visste jeg ikke.
Men det gjorde det.
Jeg beklager.
Ønsker du ikke at...alt dette var over?
Hadde ikke det vært fint?
Jo, det ville det vært.
Jeg tror ikke at det er for sent.
Skål for det.
Jeg legger dem i kjøleskapet neste gang.
Får du engang lov å drikke?
Nei.
-Det strider mot min tro. -Ja, for faen.
Drikk opp.
-Vi ses i morgen. -Inshallah.
Inshallah.
Jeg begynte å bli urolig, du var borte så lenge.
Unnskyld. Det var ikke meningen å skremme deg.
Har du drukket?
Ja, jeg drakk et par øl.
Drakk du med ham?
Med hunden?
Jeg vil ikke kalle ham det mer. Fra og med nå bruker vi navnet hans.
-Gabe. -Nei, det gjør vi ikke.
Hvorfor skulle jeg ville si navnet hans?
Hva er det egentlig som foregår?
-Hva gjør du med ham, Zabi? -Vi prater.
-Jeg prøver å forstå. -Hva er det du prøver å forstå?
-Hvorfor han er et sånt svin? -Han er ignorant og sint,
men han er ikke helt ond. Han er fremdeles et menneske, David.
Nei, Zahabia. Han prøver å ta seg inn i hodet ditt. Han leker med deg.
-Og du vet at jeg har rett. -Nei, det tror jeg ikke.
-Beklager om det gjør deg sint, men nei. -Ja, det gjør meg sint.
At du er der i låven, time etter time. Prøver du å konvertere ham?
Det går ikke.
Det fins ingen mellomvei med de frivillige. For dem er alt svart og hvitt.
Du tar feil. Jeg pratet med ham i kveld. Om familien min og han beklaget det.
-Han spilte ikke. Han lot ikke som. -Vær så snill, ikke vær dum.
-Han vil bare ut av låven. -Han er ikke så annerledes.
Han er bare på den på andre siden. Om jeg kunne få ham til å endre seg...
Du kan ikke endre på ham. Nå holder det!
Slutt å lete etter menneskeheten hans, for han har ingen!
Jeg har større grunn til å hate ham enn du.
Familien min ble slaktet. Slaktet, David. Hele familien min!
-Familien vår. -Ja, men jeg kan ikke hate ham.
Jeg må overbevise meg selv om at verden ikke bare er dritt.
At det fremdeles fins gode folk i den, for hva er poenget ellers?
Fortell!
Vær så snill...
David. Håper alt er bra.
Jeg er glad for å få informere deg om at ifølge årets avlesninger
kan du få studielånet strøket helt i bytte mot en engangsdonasjon
til valgkampanjen min.
Det er ingen fare. Bli med meg uten å si noe.
Ok?
Kom an.
Jared, skal du fortelle hva som skjedde i går?
Eller skal du bare flyte der?
Du burde hoppe uti. Det er deilig.
Jeg fryser. Gjør ikke du?
Det er iskaldt, men deilig.
Jeg må rene hodet.
Det som skjedde i dag, var en feil.
Jeg hindret deg i å dra, det var alt.
Du og hemmelighetene dine... Jeg vil ikke være en del av dem.
-Har du fjernet tatoveringen din? -Ja, for et par år siden.
Au. Jeg vet ikke om jeg skal bli støtt. Hvorfor gjorde du det?
Jeg vet ikke. Den fikk meg alltid til å tenke for mye på den dagen.
Den dagen...i Thailand.
Ja, og?
Så jeg hatet alltid meg selv når jeg tenkte på det.
Au, mann.
Nå er jeg virkelig støtt. Hvorfor hate deg selv for noe vi gjorde fulle som unge?
-Tenker du noensinne på den kvelden? -Jeg husker den, om det er det du mener.
-Og hva husker du? -Hvorfor fjernet du den?
-Jeg kan fremdeles se spor av den. -Hva husker du av den kvelden?
-Fortell. -Det samme som du.
-Fortell. -Fortelle hva?
Du kan ikke engang si det.
David?
Jeg husker, David, ok?
Jeg husker og du husker.
Vil du at jeg sier det? Vil du føle deg bedre da?
Jeg husker.
Er det hva dette handler om?
Hørte du noe?
Ikke en lyd. Den ser deg ikke.
Hver gang jeg så tatoveringen... tenkte jeg på den kvelden
og hvordan den endte, og hvorfor det fikk meg til å føle meg så dårlig.
Så begynte all dritten med de frivillige og jeg var...
Jeg var redd og ville at de følelsene skulle forsvinne, så jeg...
-...fjernet den. -David... David.
-Ikke at det hjalp. -Dave...
Jeg elsker deg, men du lever i hodet ditt.
Vi var bare ungdommer, og ingen anklager deg for å ha skjult den siden av deg selv
da landet begynte å falle sammen.
Men jeg er...ikke den du burde prate om dette med.
Nei, jeg vet det...
-Jeg er redd. -Jeg vet det.
Jeg vil ikke at hun skal synes dårlig om meg.
David.
Jeg er virkelig lei for det... at det blitt en sånn røre.
Men vi skal ta oss herfra. Jeg sverger, ok?
Vi drar i kveld, ok? Så fort solen går ned. Vi blåser i koordinatene.
Ok?
Vi må dumpe Arjay, avlive hunden og jeg trenger deg, David.
Du må slutte å gråte...
...og hjelpe meg i stedet, ok?
Vær så snill, hjelp meg. Overbevis Zahabia og Sarah om at det er på tide å dra.
Ok?
-Ok... -Kom nå. Hopp uti.
Kom hit. Det er ingen fare, det er ingen fare...
Det er ingen fare.
Zabi!
-Hei. -Slutt å mate svinet.
-Hvor har dere vært? Hva skjer? -Vi drar i kveld.
Jeg vet at du ikke vil gjøre dette, men iblant må man stille opp.
Så du skal gå inn dit og deg av husdyret ditt.
Skyt ham i skallen, så samles vi for et gruppemøte. Forstått?
David?
-David, kom an! -David!
Hørte du det?
Jeg er lei for det, jeg...
Jeg vet ikke om jeg kan beskytte deg.
Jeg kan hjelpe deg.
Jeg stoler på deg.
Zabi, hvis du også stoler på meg, så kan jeg hjelpe dere.
Jeg kan... Hvis du slipper meg løs, kan jeg hjelpe dere over grensen.
-Jeg vet hvordan man gjør det. -Trist, men Jared vil aldri tro det.
Men vi må forsøke.
Jeg vil se familien min igjen.
Og hjelper du meg ikke, kommer han til å drepe meg.
Den beste måten å ikke ødelegge alt på, er å bli.
-Hvorfor har vi samme samtale alltid? -Dette er ikke som de andre gangene.
Det er annerledes nå. Ting har forandret seg.
Dette er ikke bare en gruppe tapere som har det litt gøy med innvandrere.
Dette er organiserte jegere med automatgevær som er ute etter blod.
-Ja, men det har eskalert i månedsvis. -Vi fant en gruppe folk i går
som prøvde å krysse grensen.
De tok dem til en åker...
...der de slo dem i hjel.
De lenket dem til bilene sine... og dro dem rundt i åkeren i timevis.
Så satte de fyr på likene, Sarah. De satte fyr på likene!
Det beviser bare poenget mitt. Vi kan ikke bare stikke som idioter.
Jeg måtte sparke...
Jeg måtte sparke en kvinne i ansiktet og late som om jeg likte det, Sarah.
Jeg var nødt til å like det.
Jeg trenger...
Vi må dra i kveld og det er ikke noe å diskutere!
Ok, nå roer vi oss litt.
Vi skal løse dette sammen som gruppe.
Bare hør.
Og du vil ikke like det, Jared, men Gabe, den frivillige vil hjelpe oss.
Ikke begynn engang med det!
Og du må dra. David og jeg har pratet og du er en risiko.
Jared sier at det fins bilder av deg over hele byen.
Hvor da?
Ved veisperringene?
Jeg vet ikke, men du må dra, Arjay. Jeg er lei for det.
-Han er en igle. -Vi kvitter oss ikke med noen.
Tydeligvis ikke. Vi kan ikke kvitte oss med svinet i låven, siden dere er venner.
Jared! Zabi! Ingen passer radioen.
Sarah! Sarah, ingen kommer for å redde oss.
Ingen! Kan du ikke bare våkne opp?
Jared. Vil du ha en plan, så har jeg en.
Gabe vet hvordan man tar seg over grensen sikkert. Han vil hjelpe oss
i bytte mot å bli sluppet fri...uskadd. Det er det vi planla, ikke sant?
Det var den opprinnelige planen.
Han vil hjelpe oss og dette kan være vår beste sjanse.
Du kan bli med oss i kveld eller vente på å bli slept ut i lenker.
Tenker du det samme om meg?
At jeg er en igle?
Nei...Arjay.
Selvsagt ikke.
Alt var bra før du dukket opp.
Jeg tror ikke det stemmer, men vet du hva? Overbevis deg om det du trenger
for å overleve dette.
Arjay!
Vent!
-Arjay! -Jeg går ikke tilbake.
-Vær så snill, be meg ikke om det. -Ok, men hvor skal du ta veien?
Hva skal du gjøre?
Du trenger ikke dra. Du tilhører familien vår nå.
-Vår ødelagte lille familie. -Vær så snill, Zahabia.
Jeg vil ikke forårsake mer problemer. Jeg burde aldri ha blitt reddet.
-Vær så snill, slipp meg. -Jeg vil at du skal bli, Arjay.
Jeg fortjener ikke din hjelp.
Så klart du gjør.
Jeg forårsaker bare problemer for deg og vennene dine, så la meg gå.
Nei, det vil jeg ikke. Jeg kan ikke la deg dra sånn.
Bli. Du er den eneste her som virkelig vet hva jeg går gjennom.
David og jeg...
Hva er det med dere?
Det er ting du ikke vet.
De nektet å høre.
Jeg tror ikke at det går å overbevise dem, de stoler ikke på deg.
Men det kan du gjøre.
-Du kan stole på meg. -Jeg håper det.
Jeg skal sette deg fri, Gabe.
Og jeg ber deg bli. Ikke løp mot fjellene så fort jeg snur meg.
Ikke storm huset for å overrumple oss.
Hvis jeg kommer tilbake med gruppen og du er her, vil de forstå...
...at de kan stole på deg, og jeg vet at jeg kan stole på deg.
Jeg håper virkelig at dette ikke er siste gangen vi ses.
-Arjay er borte. -Bra.
Han ville ikke skape mer problemer.
Jeg antar at du ikke drepte den frivillige.
Spøker du?
-Selvsagt ikke. -Så hva skal vi gjøre, Zabi?
Vi kan ikke slippe ham når vi drar. Han vil bare samle troppene
-og jakte på oss. -Nei, jeg stoler på ham.
Bli med meg, så skal jeg vise deg. Han er ikke den du tror at han er.
Noen må ta seg av det. Vi må skjule våre spor.
Kan du engang forestille deg hvordan dette ser ut akkurat nå, David?
Du holder et våpen... og prater om å drepe noen.
-Det er som om jeg knapt kjenner deg. -Vel...
Det må gjøres, så jeg vet ikke hva jeg skal si.
Hent Jared og be ham gjøre det.
Sarah? Jeg har pakket sakene dine.
Jeg vil at du kommer opp.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal klare dette uten deg.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal klare noe uten deg.
Jeg har hjulpet så mange folk.
Men når jeg skal gjøre det med de jeg elsker mest, går det til helvete.
Men jeg trenger hjelp.
David og Zahabia føler seg tryggest når du leder oss.
Arjay fortalte...hva som skjedde.
Er det sant?
Er dette første gangen?
Har du alltid følt det sånn?
Hvorfor...
Hvorfor har du aldri pratet med meg om dette?
Jeg hadde kunnet...
Jeg hadde forstått.
Det hadde jeg.
Du kan ikke forstå.
Jeg er merket, David.
Merket!
Jeg ble brennemerket mens du gjemte deg.
Du hadde kunnet... Men du hadde ikke...
Du hadde ikke engang mot til å være deg selv eller engang prate med meg om det.
I mens hadde vi kunnet gå gjennom alt dette sammen.
Jeg er lei for det. Jeg er virkelig lei for det.
Det burde ha stått to bokstaver på ytterdøren vår!
Jeg gikk gjennom alt dette alene!
Du hadde kunnet være ærlig mot meg.
Du forstår ikke.
Du ga meg ingen sjanse.
Jeg har alltid vært alene med dette.
Men det hadde du ikke trengt å være.
Du valgte det.
Jeg måtte ikke rapportere selv eller sende inn min avlesningsblankett.
Jeg kunne ha gjemt meg, sluttet å gå i moskeen og unngått familien min.
Men jeg vet hvem jeg er.
Selv om det vært skremmende og jeg har opplevd et helvete.
Om jeg...
Hvis jeg kunne dra tilbake... ville jeg fremdeles anmelde meg selv,
for jeg er stolt over den jeg er.
-Jeg kobler fra radioen. -Nei, du kan bare våge.
La meg gjøre det. Alt du trenger å gjøre er å bli med meg, så lever vi som før.
-Nei, ikke rør den. -Vi kan danne en ny familie.
Jeg vil ikke erstatte ham...ok?
Det vil jeg ikke.
Jeg kobler fra radioen. Sarah, vi må slippe det og gå videre!
Herregud! Herregud, herregud...
Skatt, du må ta det rolig. Du gjør deg selv syk.
Jeg har alltid visst at du var annerledes.
Det var derfor jeg ble forelsket i deg.
Men nå...
David! Zabi! Hjelp!
Jeg må hente Sarah og Jared og vi må treffes ved låven nå.
David, hører du meg? David, se på meg. Se på meg!
Jeg er lei for det. Jeg vet at du lider.
Men mannen i låven lider også.
Og jeg stoler på ham. Han har vært åpen og ærlig mot meg.
Og han er vår utvei.
Jeg vil alltid elske deg.
Alltid.
Men vi må begynne på nytt og derfor må vi herfra nå.
Hjelp! Hjelp!
Det er ok, det er ok...
-Hva skjer? -Jeg vet ikke, hun begynte å blø.
-Hva har du gjort? -Jeg vet ikke, jeg vet ikke...
Se på meg. Sarah, jeg skal vaske deg og får oss herfra, ok?
-Vent litt... Vi kan ikke dra ennå. -Sarah. Se på meg. Hold øynene åpne.
Du har gitt oss alt vi trenger, ok? La meg hjelpe deg nå.
Du trenger ikke uroe deg mer. Jeg har deg.
Det er ok...
-David? -Jeg har henne!
Vær forsiktig, jeg kommer straks!
David...
Nei...
David.
Gi meg våpenet.
Det er over, ok? Det er over.
Bare gi meg våpenet.
Nei!
Ok, kom hit. Vi må dra nå!
Kom an.
Frivillig 9947. Skanneren registrerte akkurat flere pistolskudd.
Flere skudd avfyrt i din sone. Over.
Sarah? Sarah!
Herregud... Jeg sa at du ikke skulle røre deg. Hvordan kom du opp trappen?
Det fins ingen barn.
Han er død.
Jeg vet det, jeg vet det...
Frivillig 9947, vi hørte flere skudd i din sone . Over.
Jeg har så vondt i hodet og jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Det er ok. Vi skal gjøre så det stopper, ok?
Alle enheter til sone 10. Frivillig 9947, sjekk inn.
Nei.
Frivillig 9947. Jeg hørte det også. Jeg gjør meg klar for å dra.
Jeg skal kjøpe deg tid, ok?
Du og Zabi skal til bilen, kjøre til grensen og krysse den.
Du finner et av stedene du har krysset før. Jeg vet at du klarer det.
-David da? -David er...
...død.
Han er død. Men dere to skal ta dere herfra, ok? Dere må dra nå.
-Nei. -Jeg finner dere, jeg lover.
Jeg skal finne dere.
Zabi, se på meg. Du må ta deg av henne og dere får ikke komme tilbake.
Ok.
-Sarah, kom nå. Vær så snill, kom. -Jeg elsker deg. Du må dra nå.
Du sjekker bak.
Fort.
-Hei, 9947. -4464. Hyggelig å treffe deg, bror.
Jeg er Dee, 23487.
Beklager å forstyrre, men vi må gjennomsøke området.
Det gjør ikke noe. Jeg setter virkelig pris på at dere stiller opp.
-Kom inn. Jeg skal bare hente sakene. -Du sa at du hørte skudd, hva?
-Ja, definitivt. -Hvilken vei kom de fra?
Det kan jeg ikke riktig si. Jeg hadde kampen på høyt.
Vi vet at det kom fra sone 10, hva? Og det er veldig få som bor her.
-Vi burde finne dem rett raskt. -Er det ok...
...om vi ser oss omkring for sikkerhets skyld?
Ingen problemer, så lenge dere er ok med mine skitne underbukser.
Vent, var ikke du med oss i går?
Sarah? Kom an.
Jeg husker deg. Du sparket ut tennene på den merra.
Ja.
Fort.
Jeg går alltid glipp av moroa.
-Sarah, vi må løpe, ok? -Jeg kan ikke.
Jo, det kan du.
-Jeg trenger hjelp. -Ok.
Én, to, tre.
-Vi sjekket, men fant ingenting. -Vi søker gjennom et større område.
Sjekk skogen rundt.
-9947, hva har du i låven? -Jeg har ikke vært der på en stund.
Det vanlige. Traktorer, propantanker og sånt.
Hva pokker er det?
De må ha funnet Gabe og David. Sarah, vi må vekk.
Nei, Jared!
Kom an.
Inn med deg.
Hva skjer? Hvorfor reduserer vi farten?
Det er en veisperring der framme. Vi kan være ferdige.
-Herregud. -Hva?
De har bundet fast Arjay på veien til høyre for oss.
-God kveld. Får jeg se papirene dine? -Selvsagt.
-Vi hørte sirenene, er alt i orden? -Ingen problemer. Papirene.
Vent her.
Gi meg pistolen.
Når du ser sjansen din tar du Arjay og stikker så fort du kan.
Vi har visst et problem her, frøken Sarah. Det står at du er en hvit kaukasier.
-Kan du snu deg, så jeg kan se... -Ikke kom nærmere, jævler!
-Jeg skyter skallen av ham! -Hun er bevæpnet.
-Billy, hold et øye på tispen i bilen. -Ta det rolig. Tilkall flere.
-Slipp ham. -Eller hva?
Jeg utfordrer dere til å drepe ham. Kom an!
-Våge ikke å røre deg, tispe. -Kom og ta meg da!
Hva ser du på? Se ned.
Ok, dette er siste sjanse. Slipp ham.
Det var jeg som drepte kompisene deres. Jeg skjøt de små tispene.
Ikke se på meg, sa jeg!
Kom an!
-Hvor er alle andre? -De kommer senere.
De er rett bak oss.
Hvordan skal de finne oss?
Det vil de. De krysser også grensen...
...og vi finner hverandre.
Hvordan?
-Så du er født i New York? -Ja, født i New York.
-Brødre og søstre? -Tre brødre.
Tre brødre? Og hvor havner du i rekkefølgen?
-Jeg er yngst. -En attpåklatt?
Jeg ventet i hele 20 minutter til for din skyld.
Det var lokaltrafikken. Du vil visst aldri slippe dette.
Hadde du blitt brent like mange ganger som jeg hadde ikke du heller sluppet det.
Jeg tror ikke at du vil sammenligne statistikk på det området, kamerat.
-Ikke? Prøv meg. -La oss si at jeg har vært på flere dater
der ingen dukket opp enn der de gjorde det.
Det er bare det at... Jeg bærer som oftest denne.
Så på første daten... Jeg vet ikke...
Jeg vil spørre de virkelige idiotene hvorfor de ikke dukket opp, men...
...jeg har mine teorier.
Unnskyld, men jeg skjønner ikke.
Jeg er muslim.
-Dette er en hijab. -Skjønner. Unnskyld, jeg er en idiot.
-Nei. -Takk for at du fortalte meg det.
Og unnskyld at jeg fremdeles ikke fatter. Så du bar den ikke
-på vår første date fordi...? -Jeg vet ikke.
Det er vanskelig å prate om.
Jeg antar at jeg ikke riktig følt meg trygg i det siste med alt som har hendt.
Så...du var en fremmed på vår første date og jeg var nervøs.
Jeg visste ikke hva jeg bega meg inn i. Du hadde kunnet være en frivillig.
-Hva? Ser jeg ut som en frivillig? -Vel...
Nei, kom an. For mye medisinstudier for å ha tid til frivillig arbeid.
Sist jeg stilte opp på noe frivillig var på et kakesalg på ungdomsskolen.
Jeg laget brente kaker. En god oppskrift jeg kan dele med deg.
Gjerne.
Vil du ta på deg den?
Du er...
...så vakker.
Så søtt sagt, men...
...iblant ser folk på meg og ser bare denne.
Bare denne ene tingen.
Iblant vet jeg at de ikke liker meg på grunn av det.
Da jeg traff deg, tenkte jeg for et øyeblikk...
...at alt dette ville være så mye enklere om jeg ikke hadde vært muslim.
Som er fælt, men...
Så du skjulte det?
Jeg tenkte at jeg ikke kunne skjule den siden av meg selv, men bare...
...vente med å fortelle det til jeg følte meg...trygg.
Jeg vet ikke, det virker dumt, men jeg har ikke brukt den i det siste.
Du trenger ikke skjule den delen av deg selv for meg.
Du trenger ikke skjule noe for meg.
Ok.
Takk. Det skal jeg ikke.
For jeg vil gjerne treffe deg igjen om det interesserer deg.
Er du sikker? For tidene forandres. Folk kommer til å se på oss.
-Og det gjelder også foreldrene mine. -Drit i dem.
Altså, ikke foreldrene dine. Dem vinner jeg nok over enkelt.
-Jaså? Er du klar til å konvertere? -Rolig. Et skritt om gangen.
Ok. Hold hånden min da.
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com