‫- NETFLIX ו־LEGENDARY PICTURES מציגות -‬
‫- הפעל -‬
‫- 18 באוגוסט, 1973 -‬
‫בקיץ 1973, מספר קילומטרים‬ ‫בפאתי אוסטין, טקסט…‬
‫- טקסס -‬
‫חמישה צעירים הותקפו באופן אכזרי ומזוויע‬
‫בידי אלמוני מטורף.‬
‫הרציחות המזעזעות בוצעו‬ ‫תוך שימוש במגוון כלים,‬
‫כולל פטישים, מתלי בשר,‬ ‫והמטריד מכול, מסור חשמלי.‬
‫במוח שלי צרובה תמונה שלעולם לא תיעלם.‬
‫מתוך חמשת הקורבנות הצעירים,‬ ‫רק אחת ניצלה, סאלי הארדסטי…‬
‫שלאחר שסיפרה את סיפורה למשטרה,‬
‫לא דיברה שוב על הזוועות שראתה באותו יום.‬
‫בעקבות תיאוריה של הארדסטי,‬
‫הרשויות הותירו לפרסום את תמונת הרוצח הזו.‬
‫כולם היו מבועתים.‬
‫דווח שהוא עטה מסכה שעשויה מעור אנושי.‬
‫אולם זהותו האמיתית נותרה בגדר תעלומה.‬
‫- המחזה -‬
‫במהלך השעה הבאה, ניקח אתכם למסע…‬
‫- המנסרים מטקסס -‬
‫- בלתי פתור -‬
‫אל סדרת הרציחות‬ ‫הבלתי פתורות המפורסמת של טקסס.‬
‫טוב, זה יצא 18,99 דולר.‬
‫אלא אם כן אוכל לעניין אותך‬ ‫בחולצה או שתיים.‬
‫בסדר. בבקשה.‬
‫- הניצולה היחידה מטבח המנסרים‬ ‫מספרת את סיפורה -‬
‫מה עלה בגורלה?‬
‫היא עדיין בחיים?‬
‫היא הפכה לשומרת־יערות פה בטקסס.‬
‫היא חיפשה אחר המטורף הזה‬ ‫במשך 30 או 40 שנה.‬
‫היא מצאה אותו?‬
‫הוא עטה מסכה.‬
‫לא קל לאתר מישהו‬ ‫אם לא יודעים איך הוא נראה.‬
‫היי, אחותי, הינה את.‬
‫כן, בדיוק היכן שהשארת אותי, מוזרה.‬
‫היי. תראי.‬
‫בשביל השמפניה שלך בהמשך.‬
‫לא צריך חולץ פקקים בשביל לפתוח שמפניה.‬
‫בואי. צריך להספיק לאוטובוס.‬
‫לאן אתם נוסעים, אם יורשה לי לשאול?‬
‫הארלו?‬
‫שמעתי עליכם.‬ ‫-באמת?‬
‫כולם שמעו.‬
‫שיהיה לכן יום נעים.‬ ‫-תודה.‬
‫יאפים מחורבנים.‬
‫הינה.‬
‫איפה דנטה?‬
‫הצלחה! מצאתי אזור עם קליטה.‬
‫מסתבר שהאוטובוס לקח פנייה לא נכונה‬ ‫כ־32 ק"מ מכאן, אבל עכשיו הכול הסתדר.‬
‫אנחנו בסדר. הכול הסתדר.‬
‫בואו נצא לדרך. קדימה.‬
‫תראו אותו.‬
‫למי יש זין כל כך קטן,‬
‫שהוא צריך להסתובב בציבור עם אקדח מזוין?‬
‫כאילו, הוא מפצה על משהו? הרי…‬
‫בחייך, מל.‬
‫מלודי,‬
‫תפסיקי.‬ ‫-מה? רק ציינתי עובדה.‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫מה?‬
‫יש לנו מכה של חזירי פרא באזור.‬
‫והדרך היחידה להתמודד עם זנים פולשים‬
‫היא להשמיד אותם.‬
‫על המקום.‬
‫בסדר. בואו נזוז לפני שכולנו נמות בגללה.‬
‫בואי. בואו נזוז.‬
‫צר לי אם אקדח גדול גורם לך לאי־נוחות.‬
‫ראיתי גדולים יותר.‬
‫- נהג אוטומטי מופעל -‬
‫- אל תירה -‬
‫- לעולם לא נשכח אתכם -‬
‫היי. אני ממש מצטערת על מה שקרה שם.‬
‫את לא צריכה שאכעס בשמך.‬
‫זה לא משנה.‬
‫בכל מקרה, אני שמחה מאוד שהצטרפת.‬
‫מל, תראי את הפוסט שלנו. הוא ממש פופולרי.‬
‫היי, חברים. היום הוא היום!‬
‫אנחנו סוף סוף מגשימים‬ ‫את החלום המטורף הזה של מל ושלי.‬
‫הבאנו שינוי אמיתי, אז תודה לכולכם.‬
‫מצפה לראות אתכם בהארלו.‬
‫זה יהיה נהדר. תחשבו על זה.‬
‫כל זה יכול להיות שלנו, ונקרא לו "דנטופיה".‬
‫מה?‬
‫מה? דנטופיה.‬
‫כמה זמן חיכית להזדמנות לומר את זה?‬
‫במשך 48 השעות האחרונות.‬
‫הבנתי, שילוב של "דנטה" ו"אוטופיה".‬ ‫-סתם צחקתי.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מה הבעיה שלו?‬
‫תראי, מלודי, זה החבר שלך.‬
‫איזה פסיכי מחורבן.‬
‫טקס החיזור של טקסס.‬ ‫-ברצינות, מה הבעיה של הבחור הזה?‬
‫הוא סתם מזהם מזדיין עם מנוע דיזל.‬
‫נהדר, הם עוצרים אותנו ולא את הפסיכי?‬
‫שימו את הידיים במקום גלוי.‬ ‫-זה לא מצחיק.‬
‫יש לנו עצירה לשם בדיקה.‬
‫קיבלתי.‬
‫שלום.‬
‫היי, מה שלומך? אני דנטה ספייבי.‬
‫אתה הטבח.‬
‫השף. שנינו.‬
‫היי.‬ ‫-ומי עוד איתך שם?‬
‫טוב, זו אשתי לעתיד.‬
‫ואחותי כאן מאחור.‬
‫הכול בסדר?‬
‫אני מבין שהרבה צפויים להגיע איתכם,‬
‫אז אני והסגן שלי נהיה בסביבה‬ ‫כדי לוודא שלא תסתבכו בצרות.‬
‫תתקשר אליי אם יהיו בעיות.‬
‫בטח. יש לנו את המספר שלך,‬ ‫ואנחנו מודים לך על שירותך, אדוני.‬
‫בוא נלך.‬
‫תקשיבו…‬
‫חלקנו נולדנו כאן.‬
‫זכינו לראות את המקום בשיאו.‬
‫אז בבקשה, תכבדו את העיירה.‬
‫בהחלט, אדוני.‬
‫מלודי, מה את עושה? פשוט…‬
‫למעשה, סבתנו הגיעה מהאזור הזה.‬
‫אתה יודע, "כשהחמניות של הארלו פורחות…"‬
‫"גורל החורף נחרץ."‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫ברוכים הבאים להארלו.‬
‫תודה.‬
‫סוף סוף הגענו.‬
‫- הארלו – תושבים 1,974 -‬
‫ברוכים הבאים להארלו.‬
‫הביטו בתוצאות של קפיטליזם מתקדם.‬
‫לעזאזל, מותק. זה מדהים.‬
‫אז הארלו היא עיר רפאים.‬
‫כן, אבל יש לנו חזון למקום הזה.‬
‫כל מה שחסר זה דם צעיר,‬
‫אנשים כמונו שנמאס להם‬ ‫מהעיר הגדולה ורוצים להתחיל מחדש.‬
‫דנטה, במחיר החנייה‬ ‫של משאיות המזון באוסטין,‬
‫אנחנו מקבלים את הבניין שבפינה. זה מטורף.‬
‫המסעדה שלנו תהיה ראשונה,‬
‫ונצטרך לעודד עוד אנשים להצטרף.‬
‫נעשה זאת.‬ ‫-בהחלט.‬
‫החלל הזה יהיה מושלם לגלריית האומנות שלי.‬
‫לילה, תראי, נוכל לפתוח כאן‬ ‫חנות קומיקס או משהו מגניב.‬
‫יופי.‬
‫זו הזדמנות לאנשים להתחיל מחדש‬
‫במקום שאין בו אלימות וטירוף.‬
‫מקום בטוח.‬
‫בסדר.‬
‫במרחק שבע שעות נסיעה ברכב?‬
‫אני מניחה שאוכל להיפרד מחבריי לנצח.‬
‫אלוהים.‬
‫מה הוא עושה כאן?‬
‫סליחה.‬
‫לעזאזל, סליחה, ריכטר. שוחחנו בטלפון.‬
‫כן.‬ ‫-דנטה.‬
‫היי.‬
‫ריכטר הוא הקבלן שלנו, מל.‬
‫עשיתי מתיחת פנים לבניינים שלכם,‬
‫זה מה שהצלחתי לעשות תוך שבוע.‬
‫זה נראה טוב למכירה הפומבית. תודה.‬
‫אתם מתכננים למכור אותם?‬
‫אכן.‬
‫בסדר.‬
‫אז מה אתם בעצם? מעין כת?‬
‫אנחנו אידיאליסטים שרוצים‬ ‫לבנות עולם טוב יותר.‬
‫כן, זאת כת.‬
‫מה?‬ ‫-זה בסדר, אני לא שופט.‬
‫תשלמו לי והכול יהיה בסדר.‬
‫היי, חבר'ה, אתם צריכים לראות את זה.‬
‫מה?‬ ‫-לעזאזל.‬
‫מה?‬
‫ברצינות?‬
‫שכחת שאנחנו בלב ליבה של טקסס?‬ ‫-לא אכפת לי.‬
‫יש לנו אוטובוס‬ ‫מלא במשקיעים פוטנציאליים בדרך.‬
‫אם הם יראו את הדגל הזה, הם לא יקנו.‬
‫תאמינו לי.‬ ‫-אני אקרא לקאובוי.‬
‫מל, תעזרי לי.‬
‫אני פשוט אהיה כאן.‬
‫- בית היתומים של הארלו – מאז 1925 -‬
‫אני עולה למעלה.‬
‫תראה את המקום הזה. מוזר.‬
‫לעזאזל.‬
‫- בית היתומים של הארלו 1975 -‬
‫לעזאזל, לא הצלחתי להגיע אליו.‬
‫לעזאזל. אז מה נעשה?‬ ‫-בואי נחכה לקבלן.‬
‫מה אתם עושים בבית שלנו?‬
‫אני מצטער. לא ידעתי ש…‬
‫חשבנו שהמקום הזה ריק.‬
‫אתם השכנים החדשים, נכון?‬
‫חבל שלא ידעתי שאתם מגיעים.‬
‫הייתי מסדרת את הפנים שלי.‬
‫תה מתוק?‬
‫אני מנהלת את בית היתומים הזה‬ ‫כבר כמעט 50 שנה.‬
‫התגוררו אצלי ילדים וילדות‬ ‫שהזדקקו לבית אוהב‬
‫ובני נוער במצוקה‬ ‫שהזדקקו לחמלה עקב דרכיהם הקלוקלות.‬
‫בבקשה.‬
‫גברתי, הבנק החזיר לעצמו‬ ‫את הנכס הזה לפני מספר חודשים.‬
‫את לא אמורה להיות כאן.‬
‫את מדברת על אי ההבנה שהייתה מול הבנק?‬
‫זה הוסדר.‬
‫שילמתי את כל חובותיי. זה עדיין הבית שלנו.‬
‫את טועה. אני מצטער, אבל…‬
‫יש לי שטר בעלות שמוכיח אחרת.‬
‫תוכלי להראות לנו אותו?‬
‫אני לא צריכה להראות לכם דבר.‬
‫כי אין לך אותו.‬ ‫-דנטה, לא.‬
‫מה? זה בגלל הדגל שלי?‬
‫קיבלת רושם מוטעה.‬
‫טיפלתי בילדים רבים כמוך במהלך השנים.‬
‫אין לי בעיה עם שחורים.‬
‫בסדר. לעזאזל עם החרא הזה.‬
‫שמור על הפה שלך, ילד.‬
‫תשמרי על שלך.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫השוטרים יטפלו בה. אין לי זמן בשביל זה.‬
‫אני מביא את השריף.‬
‫זה לא מה שאת חושבת.‬
‫הדגל הזה היה שייך לסבא רבא שלי.‬
‫זה מזכיר לי אותו.‬
‫לא חשבתי על זה הרבה.‬
‫אני מבינה את החבר שלך.‬
‫הלוואי שיכולתי לעזור לך,‬ ‫אבל את לא יכולה להיות כאן.‬
‫יש בתי מחסה לקשישים, ו…‬
‫בית מחסה?‬
‫אני לא הולכת לשום מקום.‬
‫אמרתי לך. זה הבית שלנו.‬
‫תראי, בבית אבות תהיי בטוחה יותר‬ ‫ויטפלו בך טוב יותר.‬
‫אישה בגילך לא צריכה להיות לבדה.‬
‫מותק, אני מסתדרת. אני בסדר.‬
‫תחזור לחדר שלך.‬
‫הוא האחרון שנשאר מהילדים שלי.‬
‫הוא זקוק לטיפול מיוחד.‬
‫הוא לא ממש מסתדר בחוץ, את מבינה?‬
‫בגלל זה לעולם לא אוכל לעזוב.‬
‫אלוהים, ג'יני, למה את עדיין כאן?‬
‫מה עשיתם?‬
‫וירג'יניה, אמרנו לך לפני שבועות.‬
‫היא לא מקשיבה. בוא נוציא אותה.‬
‫נדבר על זה בחוץ.‬ ‫-קדימה. בואי נלך.‬
‫תירגעי.‬
‫בקושי נגעתי בה.‬
‫אלוהים. מה קורה?‬
‫צריך להזמין אמבולנס.‬ ‫-אנחנו האמבולנס.‬
‫זה בסדר. זה הילד שלה.‬
‫קח את החמצן. שים אותה בוואן.‬
‫היא עוברת התקף לב.‬
‫הצ'ק, בבקשה, הוא היה…‬
‫מה עשית?‬
‫נביא אותך לבית החולים במהרה. תחזיקי מעמד.‬
‫לעזאזל. האוטובוס הגיע.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני נוסעת איתה.‬ ‫-לא, מלודי, לא. אני אסע איתה. אני אסע.‬
‫מה?‬
‫כולם מצפים לראות את שניכם.‬
‫היא תהיה בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-מישהו צריך להתלוות אליה,‬
‫והרי מלודי ואתה לא יכולים.‬
‫אתה צריך להתמקד בזה. אחזור ברגע שאוכל.‬
‫בסדר. רק תוודאי בבקשה שהיא בסדר.‬
‫תודה. את מלאך.‬
‫בואו נזוז.‬
‫הינה הדגל שלך.‬
‫בואי, מל. נמצא מישהו שיפנה את זה.‬
‫זה לא הרגיש לך כמו אות מבשר רעות?‬
‫המקום הזה מקולל עכשיו.‬ ‫-בבקשה, זה לא…‬
‫אני לא צריכה את זה עכשיו, אז הכול טוב.‬
‫אם תעברי לכאן, אני אחזור לגור עם אבא.‬
‫לא, את לא.‬
‫אני לא רוצה לגור פה. כל הרעיון שלך מטורף.‬
‫את לא יודעת מה את רוצה.‬ ‫-טוב, ואת יודעת?‬
‫את יודעת שאת זקוקה לי‬ ‫ושאת לא מסוגלת לדאוג לעצמך.‬
‫חכי.‬
‫למה אני…?‬
‫בכנות, הבנק לא היה חולם למכור אותם‬
‫לולא עזרתך, דנטה.‬
‫תודה שבטחת בנו.‬ ‫-זה מדהים.‬
‫בהחלט.‬
‫מל! קתרין, בואי.‬
‫זאת קתרין מהבנק.‬
‫היא אפשרה את כל זה.‬
‫סוף סוף. נעים להכיר אותך.‬
‫כולם מתרגשים מאוד.‬ ‫קידמתם את זה בצורה נהדרת.‬
‫כן, נותר רק לצבוע.‬
‫לא, זה מושלם כמו שזה.‬
‫האנשים האלה רוצים‬ ‫את המראה השחוק, ההיסטורי, מבינים?‬
‫כן. בהחלט.‬
‫זה יהיה נהדר.‬ ‫-כן.‬
‫אני רק אלך להתארגן, בסדר.‬
‫היא בסדר?‬ ‫-כן, אני חושב שקצת קשה לה עם החום.‬
‫כל כך חם כאן.‬
‫היא בטח צריכה קצת מים.‬ ‫-כן. חם כאן.‬
‫מה שלומה?‬
‫מותק, נכון שאתה ילד טוב כמו שלימדתי אותך?‬
‫אל תיכנס לחדר שלי.‬
‫לעזאזל.‬
‫שריף, אני חושב שהיא מתה.‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫אלוהים.‬
‫היי.‬
‫לא!‬
‫מה מתרחש שם, לעזאזל?‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫נמכר לקנדס בריידי מ"בריידיס בראנץ'".‬
‫אני אוהבת בראנצ'ים. זה נהדר.‬
‫ובכן, בניין זה הוקם בשנת 1910,‬
‫והנשיא הווארד טאפט נמנה על אורחי הכבוד בו.‬
‫יש סיכוי גבוה‬ ‫לסופות רעמים, ברקים וגשם כבד.‬
‫תישארו יבשים שם בחוץ.‬
‫אז, ריכטר,‬
‫למה אתה כזה ניהיליסט?‬
‫אני מה?‬
‫הרי כל מי שמשגר דיזל לאטמוספרה ככה,‬
‫לא שם זין על שום דבר.‬
‫אני טקסני.‬
‫אני לא אוהב שאומרים לי מה לעשות,‬
‫במיוחד עירוניים זחוחים, מתחסדים ועשירים.‬
‫הוא טעון?‬
‫ירית פעם בכזה?‬
‫לא.‬
‫ירו עליי.‬
‫אב שיכור?‬
‫תיכון סטונברוק.‬
‫זה בטח קשה,‬
‫לחיות עם זה.‬
‫כלומר…‬
‫כולם מצפים ממני‬ ‫לעשות משהו מיוחד בחיי עכשיו,‬
‫ו…‬
‫אני מצליחה רק לאכזב אותם.‬
‫החברים שלי היו המיוחדים.‬
‫לא אני.‬
‫בבקשה תישארו איתנו למוזיקה ושתייה.‬
‫יש לנו המון סיבות לחגוג. תודה רבה לכולכם.‬
‫- האישה הזקנה מתה הרגע…! -‬
‫קדימה, מל. שתי איתי משהו.‬ ‫עשינו את זה. איזה חלום.‬
‫מה?‬
‫לעזאזל!‬
‫לעזאזל? זה כל מה שיש לך לומר?‬
‫הרגע הרגנו אותה.‬
‫מחלת לב הרגה אותה. מל.‬
‫לאן את הולכת, מל?‬
‫אני לוקחת את לילה ומוציאה אותה מכאן.‬
‫זה כבר לא מרגיש לי נכון.‬
‫רגע. מל, זה לא קרה באשמתנו. מל!‬
‫לילה?‬
‫איפה אחותי?‬
‫אנחנו עוזבות.‬
‫בסדר.‬ ‫-באמת? הבחור הזה? את רצינית?‬
‫חשבת ששכבתי איתו?‬
‫לא יודעת, זה מה שקרה?‬ ‫-הייתי בשירותים.‬
‫אני יודעת שאת חושבת שאני שבר כלי,‬ ‫אבל תרדי ממני, בבקשה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫האישה הזקנה מתה.‬
‫אני ממש צריכה שנעזוב ביחד את המקום. בסדר?‬
‫את יכולה, בבקשה?‬
‫בסדר. כן, אני יכולה לעשות את זה.‬
‫תכבי את החרא הזה.‬
‫הלו.‬
‫הלו, בבקשה!‬
‫יש שם מישהו?‬
‫בבקשה.‬
‫אני פצועה. הייתי בתאונה.‬
‫בבקשה, אני בכביש 74, בפאתי הארלו.‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים. הוא חותך…‬
‫הוא עוטה את הפנים שלה.‬
‫לא. בבקשה.‬
‫בטוחה שלא תוכלי להישאר למסיבה?‬
‫כן, אני לא מרגישה טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה החום, את מבינה?‬ ‫-כן.‬
‫קחי את המכונית. אני אחזור באוטובוס.‬
‫מה לעזאזל? מה…‬
‫היי!‬ ‫-היי. מה?‬
‫מה לעזאזל את עושה?‬
‫שמעתי שהרגתם את האישה ההיא.‬
‫לא הרגנו אף אחד. היא פלשה לנכס בבעלותנו.‬
‫אתה בטוח שהנכס בבעלותכם?‬ ‫נראה היה שהיא חשבה אחרת.‬
‫בבקשה תחזיר לנו את המפתחות.‬
‫תן לי את המפתחות.‬
‫תראה לי שיש לך‬ ‫שטר מכר על הבית, ואחזיר לך אותם.‬
‫אני אהיה בחנות.‬
‫הבחור המזוין הזה.‬
‫פשוט תן לו מה שהוא רוצה.‬
‫בואו לא נערב את הבנק בזה.‬ ‫-בבקשה תגיד לי שיש לך אותו.‬
‫כן. יש לי אותו.‬
‫אז איפה זה?‬
‫זה בטח במשרד.‬
‫באוסטין.‬ ‫-דנטה.‬
‫היו שטרות שהטיפול בהן ארך יותר זמן.‬
‫תגיד לי שלא סילקנו אותה מבית שבבעלותה.‬
‫זה לא המקרה, אני אומר לך.‬ ‫זה בטח נותר במשרד.‬
‫היי, אם זה נכון,‬ ‫אז השטר לא יהיה בבית, נכון?‬
‫תישארי כאן. בוא נלך.‬
‫היי, חכי, את יכולה להירגע לשנייה?‬
‫לא אירגע עד שאדע בבטחה שאנחנו צודקים.‬
‫אני מצטרפת.‬ ‫-לא, בבקשה. תוכלי פשוט לעשות מה שאמרתי?‬
‫למה שאשאר עם האנשים האלה?‬ ‫-בבקשה, פשוט תישארי.‬
‫קדימה, בואי נלך.‬
‫זה דפוק לגמרי.‬
‫- מידל טקסס אינדיפנדנט‬ ‫הניצולה היחידה מהטבח מספרת את סיפורה -‬
‫היי, אני מחפש את הארדסטי.‬
‫בטח, אני אמתין.‬
‫הארדסטי מדברת.‬
‫תחפש כאן. אני אבדוק בקומה העליונה.‬
‫זה השטר?‬
‫- שטר בעלות בלתי מוגבלת מטעם מדינת טקסס -‬
‫דנטה?‬
‫מל?‬
‫אני מקווה שכולם נהנים שם בחוץ.‬
‫עשינו הרבה!‬
‫העיירה הזאת שלנו! תקליטן…‬
‫טוב, כולם לעלות על האוטובוס.‬ ‫המסיבה ממשיכה באוטובוס.‬
‫תיכנסו לאוטובוס. כולם לעלות על האוטובוס.‬
‫לחיי הארלו!‬
‫מישהו ראה את דנטה? אני אלך להביא אותו.‬
‫תרשי לי למזוג לך.‬
‫דנטה?‬
‫היי.‬
‫מה עשית בבית הזה?‬
‫היי, אני מדבר איתך.‬
‫אל תתרחק ממני.‬
‫היי, אחי, אתה בסדר?‬
‫הינה, אני מחזיק אותך.‬
‫מה קרה לו?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מי עשה לך את זה?‬
‫חכה. היי, אל תעזוב.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫תתקשרי למשטרה. שמעת?‬
‫תוודאי שכולם יישארו באוטובוס.‬
‫לכי.‬ ‫-בסדר.‬
‫לכי.‬
‫סגור את הדלת. שתישאר סגורה.‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא יודעת. פשוט תשאיר את הדלת סגורה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫קיבלנו דיווח על גופה בהארלו.‬
‫נו, ניימן, אתה שם?‬
‫אתם היחידים שיש לי ברדיוס של 80 ק"מ.‬
‫אנחנו זקוקים לשוטר בהארלו.‬
‫הגיבו בבקשה.‬
‫לא אירא רע.‬
‫תישארי במקומך, בבקשה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-פשוט תסמכי עליי.‬
‫תישארי במקומך.‬
‫בבקשה תפתח את הדלת.‬ ‫-אל תפתח.‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫מלודי? מל?‬
‫אלוהים…‬
‫מל?‬
‫לא. לא, לילה.‬ ‫-מלודי?‬
‫מל? מלודי? מל?‬
‫מלודי?‬ ‫-לילה!‬
‫לילה, לכי!‬
‫אלוהים אדירים. מלודי.‬
‫הצילו! לילה! הצילו!‬
‫תפסתי אותך. קדימה.‬
‫מלודי?‬
‫חכי.‬
‫רוצי!‬
‫תתעורר!‬
‫מה קרה?‬
‫סע, לעזאזל! סע!‬
‫היי, את בסדר?‬
‫רגע. מה לעזאזל קורה?‬
‫מלודי?‬
‫לעזאזל.‬
‫תוציא אותנו מכאן.‬
‫קדימה!‬
‫סע מכאן.‬
‫קדימה. תמשיך.‬
‫לא. אל תעצור. לא.‬
‫אל תפתח. חבר, לאן אתה הולך?‬
‫מה קורה? מלודי?‬ ‫-לא…‬
‫המסיבה הזאת ממש טובה, נכון?‬
‫את בסדר?‬
‫תברחו.‬
‫לא.‬
‫תראו את היצור המוזר הזה.‬
‫אחי, מה הקטע?‬
‫אם רק תנסה משהו, אתה "מבוטל", אחי.‬
‫פאק.‬
‫- לא מפחיד במיוחד – 4 מתוך 10 -‬
‫- רגע, WTF, זה אמיתי? -‬
‫- מי שכר את הליצן הזה? -‬
‫- איפה זה? אני רוצה גם! -‬
‫- זה נראה כל כך מזויף -‬
‫קומי.‬
‫לילה! לילה, קומי. אני איתך.‬
‫מלודי?‬
‫-לילה, אני לא יכולה.‬
‫לעזאזל!‬
‫קדימה, מלודי. את חייבת!‬
‫קדימה, מלודי. לעזאזל!‬
‫קדימה. מלודי, קדימה, בבקשה.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫קדימה!‬
‫תפסתי אותך. בואי.‬
‫אנחנו צריכים לרדת. לילה, קדימה!‬
‫מלודי, אני מחזיקה בך. קדימה.‬
‫הצילו!‬ ‫-אלוהים. הצילו!‬
‫קדימה. תיכנסו מאחור.‬
‫תודה.‬
‫הוא פשוט… הוא הרג את דנטה.‬
‫זה הוא, נכון?‬
‫הוא הרג את כולם.‬
‫פני עור.‬
‫מה? סעי, בבקשה.‬
‫מה את עושה? מה?‬
‫סעי!‬ ‫-בבקשה, קדימה!‬
‫חיכיתי ללילה הזה במשך 50 שנה.‬
‫רק כדי לראות אותו שוב.‬
‫היא נעלה אותנו.‬
‫סעי, בבקשה. תוציאי אותנו מכאן.‬
‫מצטערת, אני לא יכולה.‬
‫נראה שהוא רוצה אתכן.‬
‫אתן צריכות להישאר עד שאהרוג אותו.‬
‫לא.‬ ‫-לא, בבקשה. בבקשה, לא!‬
‫בבקשה, תעזרי לנו.‬
‫לא. מה? לא.‬
‫לא, בבקשה. בבקשה, תוציאי אותנו.‬
‫בבקשה. לא!‬
‫לא! אל תלכי! לא!‬
‫לא, בבקשה. לא! לא, את לא יכולה.‬
‫את לא יכולה לעזוב אותנו. לא!‬
‫לא. מה לעזאזל?‬
‫תסתובב.‬
‫קירק, פמלה, ג'רי ופרנקלין.‬
‫תגיד את השם שלי.‬
‫תגיד שאתה מכיר אותי.‬
‫תגיד שאתה יודע מה עשית לחברים שלי.‬
‫אתה לא זוכר אותי.‬
‫לעזאזל.‬
‫את יודעת, הייתי אמורה למות‬ ‫בבית הספר באותו יום.‬
‫אז המוות עקב אחריי לכאן.‬
‫מוות. תסתכלי עליי.‬
‫אני לא אתן לו להרוג אותך, בסדר? אני מבטי…‬
‫זוכר אותי עכשיו?‬
‫אני זו שהצליחה לברוח,‬
‫ואני כאן כדי לוודא שאתה לא תצליח.‬
‫מניאק.‬
‫תסתלקו מכאן.‬
‫קדימה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫תחגרי את חגורת הבטיחות.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫לך תזדיין!‬
‫- פנצ'רייה -‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫לעזאזל, אלוהים, אני…‬ ‫-מלודי.‬
‫אל תיגעי בזה. אני לא יכולה.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫מלודי, הוא בא.‬ ‫-לילה.‬
‫לא, קדימה. אני חייב לחלץ אותך.‬ ‫-לילה. תקשיבי.‬
‫אני יכולה לחלץ אותך.‬ ‫-תקשיבי!‬
‫הוא יהרוג אותי עכשיו.‬ ‫אני מצטערת, אין דרך אחרת.‬
‫אבל את, את חייבת לרוץ.‬
‫לא. אני לא יכולה.‬
‫אין לי אף אחד אחר.‬ ‫אני לא יכולה לעזוב אותך.‬
‫את יכולה.‬
‫את האדם הכי חזק שאני מכיר, טוב?‬
‫מעולם לא היית זקוקה לי.‬
‫את יכולה לעשות את זה. את פשוט צריכה לרוץ.‬
‫רוצי, לעזאזל!‬
‫רוצי!‬
‫אני מצטערת.‬
‫על מה שעשיתי לאימא שלך.‬
‫זה לא הגיעה לה.‬
‫היי, פני זין.‬
‫לעזאזל.‬
‫לילה!‬
‫לא!‬
‫לילה?‬
‫לילה! לילה?‬
‫תודה.‬
‫אל תרוצי.‬
‫אם תרוצי…‬
‫הוא לא יפסיק לרדוף אותך.‬
‫לילה!‬
‫לילה.‬
‫לילה! לילה, תעזרי לי!‬
‫לעזאזל.‬
‫לילה. לילה, איפה את?‬
‫לא!‬
‫מלודי!‬
‫את בסדר?‬
‫לא.‬
‫- הארלו -‬
‫אוי, לעזאזל.‬
‫בסדר.‬
‫בואי נלך הביתה.‬
‫נהג אוטומטי מופעל.‬
‫זין על הארלו.‬
‫היי, יודעת מה?‬
‫שיניתי את דעתי. אני אעבור לכאן איתך.‬
‫לכי תזדייני.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-לא!‬
‫לא! מלודי! לא!‬
‫לא!‬
‫לא! מלודי!‬
‫לא!‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬