Stanite na vagu.
Samo trenutak.
KOMIČARI
Odlično.
Nora će vam izvaditi krv i to je to.
-Radite cijelu krvnu sliku? -Uobičajeno je.
Sljedećeg puta izvadite krv prije vaganja.
Poslat ću vas audiologu
jer možda malo slabije čujete.
Uobičajena pojava u vašoj dobi.
Znajte da ja izvrsno čujem.
Čula sam sestru u čekaonici kako dijeli osjetljive podatke.
Dobro. I preporučujem vam cijepljenje protiv upale pluća jer ste stariji od 65.
Vaša riječ protiv moje.
Ugodno vam popodne.
-Zahtjevna publika. -Molim?
-Ništa. -Dobro.
Tko sad slabije čuje?
Dame, je li vam dosta ružne mikrovalne?
Došli smo do Betty koja je pronašla rješenje.
House of Vance predstavlja maskice za mikrovalnu,
pa se sada preko nje možete izraziti.
Napokon!
Zbogom ružnoj metalnoj kutiji!
Na primjer, ovdje vidimo prekrasan zalazak nad Ponte Vecchiom.
A tek džepići sa strane!
Točno, džepići, tako znate da je dječak.
A što sve u njih stane!
Sve veće od daske.
Betty, prava si genijalka. Kako si se toga dosjetila?
Bila sam udana i sanjala o odlasku u Pariz...
-Gospodine Vaughne. -Roy.
-Hej. -Otkud ti ovdje?
U posjet tebi. Prodaja vam sjajno ide.
-Čestitam. -Svi se veselimo.
Uz ovakve brojke morat ću te ukrasti Debori.
Ona drži pušku, Roy.
Odmah bi mi pucala u koljena.
Ma ne, u prepone.
Svejedno, razmisli.
Hoću.
U nastavku zauvijek mijenjamo način pohrane preljeva za salate.
Jupi!
Je li se javio liječnik?
Mislim da će nam poslati nalaze.
Ne vjerujem mu.
Nisam mogla svome liječniku.
-Lako ga se nagovori. -Dobro.
Ali to je dobro.
Poslali su te na liječnički pregled jer te ozbiljno razmatraju.
Tebe, Jacka Danbyja i nekoga tko je pobijedio u X-Gamesu.
Sigurno nije duhovit.
Neka i njih pošalju na liječnički.
Ili ih čeka tužba.
Znaš što? Ne bi bilo mudro tužiti televiziju na kojoj želiš raditi.
-Dobro. -Sve je u redu.
Vodiš dobrotvorni događaj za partnere, a to je sjajan način za uvlačenje.
-Misli na to. -Da, imaš pravo.
Ne. Moram razvaliti.
Sad imam vremena. Ava i ja radit ćemo na tome.
Ava i Deborah, moje dvije ljepotice.
Smijem to reći?
Zbogom, Jimmy.
Prekidaš jer moraš ići, a ne zbog onog „ljepotice”?
Jer... Halo? Deborah?
Dobro je, sve je dobro.
Dobro.
Što je smiješno 50-godišnjim muškarcima, vlasnicima TV postaja,
koje trebaš šarmirati da bi dobila posao?
Ne znam.
Što to radiš?
Tako sada pijuckam. Ne počinji, nije mi drago,
ali shvatila sam da sve ove godine pijem pogrešno.
Kad piješ u hodu, dobiješ bore oko usana.
Gledaj.
Vidiš? Stiskanjem stvaraš bore.
Gornja usna mora gotovo nestati.
Tako znaš da dobro radiš. Gle.
Da, bore su neprivlačne. Samo nastavi tako.
Hoću.
Bože!
Što je?
Ruby je spakirala moje stvari i pita kamo ih poslati.
Neka ih baci.
Moje stvari? Ne.
Želim da ih stavi u kutije u garaži.
Ako ih nekamo pošalje, to je kraj.
-A da se vratimo pisanju šala? -Oprosti.
Sad ću biti duhovita.
Čuj, ja imam spisateljsku blokadu,
a ti si manično-depresivna. Možda da prošetamo.
Promijenimo okolinu, pokrenimo se.
Da, odličan prijedlog.
Ima toliko prelijepih staza.
Mislila sam da odemo u šoping u Gucci.
Ne, molim te.
Oko nas je prelijepa šumovita Pennsylvania.
Kao u Sumraku, Kristen Stewart.
Osim ako te šetnja umara.
Idemo.
To! Navući ću debele čarape.
Jupi!
Dobro.
Možemo šetati po kružnoj stazi.
Piše da krug traje 90 minuta.
-Može. -Dobro.
Ovo je ležerna šuma. Ne trebaš nositi rukavice.
Štite od sunca, zaštitni faktor preko 50.
Ruke nikad ne lažu.
Samo njih ne možeš uljepšati operacijom.
Rukama se ne može ništa raditi.
Moj dečko iz osmog razreda Brendan Otis ne bi se složio.
Premlado je to.
Dogodilo se na trampolinu.
-Odvratno! -Prestani!
Već se bolje osjećam.
Nakon životnog preokreta razgovor s prirodom liječi.
Treba poslušati staru mudricu.
Životni preokret... Misliš na djevojku?
Da. Bila mi je dugogodišnja partnerica.
„Dugogodišnja partnerica.”
Zvuči kao da si je vozila na dijalizu.
Zašto uopće želiš biti u vezi?
Možda zato što se povezanost s ljudima gradi na vezama?
Ozbiljno mislim. Imaš 27 godina.
-Trebaš se baviti sobom. -Da, ali mogu ja oboje.
Ne. Kad si u vezi, donosiš odluke za oboje,
a već je ionako teško uspjeti u ovom poslu.
Moraš misliti na ono što je najbolje za tebe.
Ono... Kupi vibrator.
Smiješno je što misliš da ga nemam.
Ne mogu samo odlučiti da ne želim vezu.
Oduvijek sam je željela.
Mislim...
Ti nikad nisi razmišljala o ponovnoj udaji?
Imala sam muža i taj je u paklu.
Da, zato pitam o ponovnoj udaji.
Ozbiljno, tko je tvoj muškarac iz snova?
Profesionalan kao John Rockefeller, ima tijelo kao James Gandolfini.
Ludnica!
Nikad se neću ponovo udati.
Ne želim u hladnjaku praviti mjesta za tapioku
ili što već starci jedu.
Dobro.
-Nikad nisi usamljena? -Nisam.
Dobro, možda ponekad, kad otvorim bocu Kruga.
Šampanjac se pije odjedanput.
Moram skenirati ove gljive.
-Opa! -Skenirat ćeš gljivu?
Da.
Odnedavno me zanima traganje za hranom.
Još se nisam dala u to. Do sada. Vatreno krštenje!
Opa, nejasna slika. Promijenit ću kut.
Ne.
Odrasla si u štali? To je lisičarka.
Da! Lisičarka!
Super!
Fora! Savršeni štap za hodanje.
Da vidimo...
Jedan vlasnik partnerske postaje dolazi iz Londona.
Možda malo londonskog humora.
-Dobro. -Iako, nisam nikad bila.
-Ne znam. -Nisi bila u Londonu?
Nisam putovala izvan Amerike.
Osim Montreala.
Trebala sam otići na Island, ali to se nije...
dogodilo.
Ali bila si u Parizu.
To bi spadalo u putovanje izvan Amerike.
Isuse!
Nisi kušala pravi kruh.
Čini mi se kao da jesam.
Ne, nisi.
Isuse, moraš vidjeti Pariz.
I Veneciju. Moraš vidjeti kanale.
Jutros sam vidjela Ponte Vecchio na mikrovalnoj.
Rasprodali smo ih.
Čekaj, ovo ne može biti. Da provjerim.
Zbunjuje me karta sa stazom.
Trebamo li se spustiti ovuda i prijeći potok?
-A da se vratimo? -Misliš, da se ja vratim?
Ne mislim to.
Ali pogledaj kako je strmo.
-Ne možemo. -Ako je to staza, slijedimo je.
Barem uzmi štap.
Hajde, idemo.
Dobro.
Sranje! Jebemu!
Isuse Bože!
Jesi li dobro?
Dođi, tu sam.
-Dobro je... -Sveca mu!
Hajde, dođi.
Sjedni tu.
Sranje! Jesi li dobro?
-Jesam. -Čula sam kako je nešto puklo.
I ja. Znači da dobro čujem!
-Trebamo ići po pomoć. -Hodamo već cijeli sat.
Ako staza ide u krug, trebamo samo nastaviti.
Valjda. Da vidim gdje smo.
Moram nastaviti.
Barem mi daj ruku.
Ne treba mi!
-Jebemu! -Sranje!
Pazi, ajoj.
Jebemti! Isuse Bože.
Što ćemo sad? Stavit ćeš ga u rižu!
Rižu? Odakle mi?
Ne znam! Ti uvijek nosiš hranu sa sobom!
Kvragu, ne radi.
Daj mi svoj mobitel da pogledam karte.
Nemam ga.
-Molim? -Kamo bih ga stavila?
-Nemam torbicu. -U džepove.
Ne stavljam ništa u džepove. Kvari mi liniju.
Kvari ti liniju? Isuse!
Zaglavile smo usred šume bez mobitela?
-A tko je za to kriv? -Zamisao je bila tvoja!
„Možda da prošetamo!” To si ti!
Ja sam predložila šoping!
Onda se ovo ne bi dogodilo!
A i da jest, otišle bismo u Appleovu trgovinu!
Dobro! Trebamo te odvesti do auta.
Hajde.
Uzmi ovo.
Idemo.
-Moram se odmoriti. -Dobro.
Na ovom stablu.
Spusti se.
Jesi li dobro?
Dobro sam, mogu.
Trebamo ti napraviti udlagu.
Ne znaš svezati kravatu. Kako ćeš napraviti udlagu?
Išla sam u gimnastički kamp
i bila sam divlja u tim godinama.
Često bih išla kod timskog liječnika
i pokupila nešto znanja.
Možda trebam pustiti da me ptice iskljucaju.
Da vidimo.
Da, ovo je dobro.
Oprosti.
-Kvragu! -Oprosti.
Oprosti. Znam da te sada boli, ali proći će.
Možda si je uganula.
U najgorem slučaju nosit ćeš čizmu.
Čizmu?
I hodati kao da sam izgubila skiju? Fantastično.
Čizma nije tako loša.
Drukčije je kad ja nosim čizmu nego kad je ti nosiš.
-Zbog paparazza? -Ne.
Kad je ja nosim, izgledam staro i krhko.
Kao i slušni aparatić. Neću to.
Ali ako ti trebaju, onda je dobro.
Savršeno je prirodno da ne možeš raditi sve ono što si prije mogla.
U tome i jest kvaka. Osjećam da još mogu sve.
Ne osjećam svoje godine.
Kad se pogledam u zrcalo, ne prepoznajem se.
Dosta radiš na licu.
Ne radim, osvježavam ga.
Želim da ostane isto jer se i ja osjećam isto.
Osjećam se poput 30-godišnjakinje...
koja ne može pročitati jelovnik bez džepne lampe.
Dobro. Trebalo bi biti dobro.
Nije Ferragamo, ali...
poslužit će.
-Oprosti. -O, Bože.
Dobro.
Naprijed.
-Joj, sranje! -Oprosti.
Dobro si. Jesmo li blizu?
Ovo ne može biti.
Mislim da može.
Samo da te stabiliziramo.
Stavit ću te ovamo.
-Dobro si? -Jesam.
Znaš što? Popet ću se na ovo stablo.
Možda ugledam parkiralište ili cestu.
Misliš da je opasno?
Ne, samo... Ne izgledaš mi spretno.
Znaš što?
Gledaj ovo.
Krećem.
Čvršće je nego što izgleda.
Dobro.
Ne tako brzo.
Dobro.
Ali...
Ne vidim ništa. Moram još više.
Oprezno!
Bez brige.
Tu je pčela!
Makni je!
Isuse!
-Jesi li dobro? -Jebemu!
-Što je? -Ubola me pčela.
Gdje? Ajoj, da vidim.
Da, ubo te.
Ona. Muške pčele ne bodu.
Daj prestani.
Trebamo i dalje hodati.
Dođi, hodanje će pomoći.
-Dobro. -Tako.
-Boli li? -Da.
Ali ne krivim pčelu.
Dobro.
Ovo je njihov svijet. Mi njih istiskujemo.
Izumrijet će zbog nas.
-Zapravo, zaslužila sam. -Slažem se.
Pčele neće izumrijeti.
Da, hoće.
Klimatske promjene uništavaju njihov ekosustav.
Zemlja je stara milijardu godina.
Zna se izliječiti od svih oštećenja.
Ne, mi uništavamo planet. Dokazana činjenica.
Vjeruj mi. Dobro smo.
Ipak ću vjerovati tisućama znanstvenika, a ne tebi po tom pitanju.
-Vjeruj gomili muškaraca umjesto meni. -O, Bože!
Ti seksist, a optužuješ mene.
Jesi li znala da se broj divljih životinja smanjio za 70 posto od 1970. godine?
Ne vjerujem u to, oprosti. Uvijek viđam životinje.
Problem je što ima previše ljudi.
Sjećam se kad bih šetala Petom avenijom od Plaze do Cartiera
i vidjela najviše 10 ili 12 ljudi.
Ovo danas je sranje!
Vjeruj, nitko neće uskoro izumrijeti.
Ljudi se previše ševe. Ti se ne trebaš brinuti.
Zašto ne priznaš da je to problem?
Čak i da je istina to što govoriš,
što pojedinac može poduzeti?
Imaš pravo.
Običan čovjek ne može učiniti ono što mogu korporacije ili vlade.
-Eto, slučaj zatvoren. -Rekla sam „običan čovjek”.
Jedna si od najvećih klimatskih zločinki.
Ostavljaš golemi ugljični otisak.
Manji je od otiska tvog dlana.
Hej! Dogovorile smo se.
Sad sam invalid, imam veća prava.
Znaš što? Samo se ti šali,
ali voziš aute koji mnogo troše, posvuda putuješ privatnim avionom.
Ne baš posvuda.
Sve ono što prodaješ na QVC-u plastično je i potrošno.
Poliester se ne raspada. Proizvodi se od nafte.
Forever 21 je, zapravo, Exxon.
Zara je British Petroleum.
Ne kažem da si u krivu, ali...
Mladi dramatiziraju oko svega.
Kad živiš dovoljno dugo, shvatiš da se stvari sporo mijenjaju.
Razmišljaj ovako. Kad nastupaš u komičarskom klubu,
ne izvodiš loše točke na kraju jer želiš da publika ostane živahna
iz poštovanja prema sljedećem komičaru, zar ne?
-Naravno da ne. -Dobro.
Razmišljaj tako o Zemlji.
Nijedna od nas neće imati budućnost ako se ne maknemo odavde.
Uskoro pada mrak.
Moram otići po pomoć.
Ne. Ne ostavljaj me.
Dobro, neću.
Mogu nastaviti.
-Hajdemo. -Dobro.
Strmo je!
Sjećaš se da smo se spuštale u početku?
-Da? -Ovo mora biti kraj
jer se penjemo. Još malo.
Sranje.
-Jebemu! -Sranje!
Nije krug, samo smo ulazile dublje u šumu!
U vražju mater!
Trebale bismo napraviti sklonište.
Sklonište? Neću ovdje spavati!
Osim toga, za tri sata moram biti na QVC-u.
Predstavljamo nove šalove.
Ništa mi ne zvuči manje hitno.
U paru sa zimskim kapama!
Dobro.
Čuj.
Uskoro ćemo čuti potražni helikopter.
Vrijedim previše da me ne bi došli tražiti.
Kako će nas pronaći? Nikome nismo rekle kamo idemo.
Imaš pravo.
Večeras će biti oko nule.
Ako si doista protiv skloništa,
onda trebamo prionuti traženju pomoći.
Upomoć!
-Upomoć! -Upomoć!
-Pomozite nam! -Upomoć!
Čekaj. Znam zašto ne radi.
-Čitala sam o istraživanju... -Ne sad, Ava!
Ima veze s ovim. Časna riječ.
O reakciji na hitne slučajeve.
Ljudi najčešće neće pomoći nekome tko viče „upomoć”.
Točno.
-Treba viknuti „vatra”? -Ne, ne.
Nego: „Zašto mi to radiš? Ne poznajem te!”
Umrijet ćemo ovdje.
Ako ljudi čuju ženu koja viče upomoć,
misle da se prepire s mužem jer joj ne da njegovu karticu
i onda se ne petljaju. Zato viči: „Zašto mi to radiš? Ne poznajem te!”
To je suludo.
Zašto mi to radiš? Ne poznajem te!
Dobro.
Zapalimo vatru.
Da.
Ironično je da ne uspijevaš zapaliti vatru.
E, ovo...
bi bila sjajna priča za Late Night.
Ništa od toga.
Ovo je prvi put da propuštam večernju njegu kože
od Busheva mandata.
Mislim na Georgea.
Žao mi je što sam nas dovela ovamo i što smo se izgubile.
Trebale smo ići u šoping.
Mogla sam kupiti perece.
Trebala sam biti blaža prema tebi.
Nisi ti kriva...
-Moje se glupo tijelo slomilo. -Daj, u sjajnoj si formi.
Nastavi. „Za ženu tvoje dobi.”
Cijeloga života
govorimo „jednoga dana”. Učinit ću ovo, jednoga dana...
postići ću ono.
Zbog čarolije „jednoga dana” čini ti se da je sve pred tobom.
Ali moje „jednoga dana” upravo je sada.
Sve što želim učiniti
moram učiniti sada.
Ili neću nikada.
To je najgori dio starenja.
Rekla si mi da je gubitak kolagena najgori dio starenja.
I to.
A najbolji dio mladosti jest da ne morate u svemu uživati.
Ne morate niti razmišljati o tome.
Možeš pojesti slatkiš.
Spavati dokasna u subotu ujutro.
Ili doživjeti prekid.
Nije kraj svijeta.
Tek početak.
To je vrhunski luksuz.
Ne morate isisati srž iz svakog dana.
Samo bacite koščice.
Čak ne skuhate ni juhu.
Oprosti, baš sam gladna.
-Što je to? -Je li neka životinja?
Zašto mi to radiš? Ne poznajem te!
Jeste li dobro?
Isuse Bože!
Da, dobro smo!
-Hvala! -Bok!
-Ajoj, žive smo! -Žive smo!
Čekaj, imam te.
Polako, dobro je.
Čekajte, dečki...
Ne znam kako vam zahvaliti.
Da bih pokazala koliko sam zahvalna, evo što ću učiniti.
Izgradit ću QVC studio u svome domu
kako ne bih toliko putovala privatnim avionom.
A pola svog portfelja prebacit ću u zelene dionice.
I?
I postaviti solarne panele, iako će narušiti izgled krova.
Dobro.
-Pitaj. -Možete li nam kupiti Radler?
Što god želite. Dugujem vam.
To!
-Hajde. -Dobro.
-Bilo nam je drago. Čuvajte se. -Bok.
Jesi li? Znaš što?
Ja vozim. Sjest ćeš na suvozačko mjesto.
Kao kad se pozdraviš, a ne odeš... Ludilo.
Uđi u automobil, hajde.
Da vozimo iza vas zbog Radlera?
-Može. -Da.
Isuse, tu si!
Sveca mu, jesi li dobro?
Moram prodati šalove!
-Što se dogodilo? -Prošetale smo se.
-Izgleda umorno. -Čula sam te!
Koji kurac? Zovite liječnika!
Nemoj upotrebljavati plastiku.
Prijevod: Marija Cvetković