A sada stanite na vagu.
Ne, ne... Samo sekund... Sačekajte.
KOMIČARI
Dobro... Sjajno.
Nora će vam uzeti krv, pa ste završili.
Radićete mi analizu krvi? -Takva je procedura.
Sledeći put mi je uzmite pre merenja.
Poslaću vas kod ušnog lekara.
Čini mi se da ste nagluvi.
Ali to je normalno u vašim godinama.
Moram da vam kažem da ja odlično čujem.
Iz čekaonice sam čula kako vaša sestra narušava zakon o privatnosti.
Onda ću, pošto ste stariji od 65 godina, preporučiti vakcinu protiv upale pluća.
Vaša reč protiv moje...
Želim vam lep dan.
Teška publika... -Šta ste rekli?
Ništa. -Dobro.
I ko ovde loše čuje?
Dame, da li vam se smučila ružna mikrotalasna rerna?
E, pa ovde je Beti koja je rešila taj problem.
Naša kolekcija obloga za mikrotalasnu
sada vam omogućava da izrazite sebe.
Konačno!
Više ne morate da gledate ružnu metalnu kutiju.
Ova, na primer, ima pogled na zalazak sunca iza Ponte Vekija.
I ne zaboravite ove džepiće sa strane.
Tako je. Ima džepove. Tako znate da je muško.
U njih sve može da stane!
Bilo šta veće od daske.
Beti, stvarno si genijalna. Kako si sve to smislila?
Pa, bila sam u braku. A oduvek sam maštala o putu u Pariz i...
Gospodine Vone... -Roje...
Ćao! -Šta radiš ovde?
Pa, došao sam tebe da vidim. Prodaja vam fantastično ide.
Čestitam. -Drago nam je zbog toga.
Sa takvim rezultatima, želim da te ukradem od Debre.
Znaš da ona ima pištolj?
Pucala bi mi u kolena?
Daj... Gađala bi pravo u međunožje.
Ipak... Razmisli o tome.
Hoću.
Sada ćemo vam zauvek promeniti način na koji gledate preliv za salatu.
To!
Da li je nešto stiglo od lekara?
Mislim da rezultate direktno šalje mreži.
Pa, ne verujem mu ništa.
Što nisam mogla kod svojih lekara?
Ovaj preteruje. -Dobro...
Znaš da je to dobro.
Činjenica da su te poslali na pregled znači da misle ozbiljno.
Svelo se na tebe, Denbija
i na nekog pobednika Iks-igara. Sumnjam da je taj duhovit.
Bolje neka i njih pošalju na pregled.
Inače ih čeka tužba.
Znaš šta? Moram da ti kažem
da nije pametno da tužiš mrežu od koje se nadaš poslu.
Dobro... -Slušaj... Sve je to dobro.
To što vodiš dobrotvornu priredbu, genijalan je način da začiniš stvar.
Usredsredi se na to. -Jeste, u pravu si.
Moram tu da rasturim.
Imam malo vremena, Ejva i ja ćemo da poradimo.
Ejva i Debra... Moje dve predivne devojke...
Mislim da smem to da kažem.
Zdravo, Džimi!
Prekidaš zato što žuriš nekuda? Ne zbog toga što sam to rekao.
Halo! Debra?
Dobro... Sve je u redu.
Dobro...
Šta pedesetogodišnjacima koje treba da šarmiraš
da bi ti dali da vodiš emisiju može da bude smešno?
Ne znam.
Šta to radiš, kog đavola?
Tako sada pijem. Ne počinji, ne sviđa mi se to.
Znaš, shvatila sam da godinama to pogrešno radim.
Uobičajeni način stvara bore oko usta.
Gledaj...
Vidiš? Sve to ostavlja bore.
Gornja usna treba da skoro nestane.
Onda znaš da radiš pravilno. Gledaj...
Jeste, bore nisu lepe. Samo nastavi tako da piješ.
I hoću.
Gospode...
Šta se desilo?
Rubi je spakovala sve moje stvari. Pita kuda da pošalje.
Neka ih baci.
Moje stvari? Neću.
Hoću da kutije stavi u garažu.
Ako nekuda odu, onda je definitivno.
Da nastavimo da pišemo? -Izvini...
Sada ću da budem duhovita.
Slušaj... Ja imam autorsku blokadu,
ti imaš maničnu depresiju. Kako bi bilo da se malo prošetamo?
Da promenimo okolinu, da se malo razmrdamo...
Sviđa mi se ta ideja.
Ovde ima toliko predivnih pešačkih staza.
Ja sam mislila na neki tržni centar sa buticima.
Nemoj, molim te...
Usred smo predivnih pensilvanijskih šuma.
Tamo ja kao u "Sumraku". Kristen Stjuart.
Osim ako nisi u stanju da hodaš.
Hajdemo...
To! Konačno da obujem sportske čarape!
Super...
Dobro...
Postoji jedna kružna staza.
Kaže da nam treba devedeset minuta.
To je u redu. -Dobro...
Ovde stvarno možeš opušteno. Nema potrebe da nosiš rukavice.
Ove rukavice štite od sunca. Faktor veći od pedeset...
Ruke nikada ne lažu.
Za njih nema plastične operacije.
S njima ništa ne možeš da uradiš.
Brendan Otis, moj dečko iz osmog razreda, ne bi se složio sa time.
Kad razmislim, bili smo premladi.
To se desilo na trambulini.
Dobro, prestani. -Odvratno!
Već se osećam mnogo bolje.
Posle važnih životnih događaja, kontakt sa prirodom leči.
Šta na to stara devojka ima da kaže?
Važan životni događaj... Misliš na tu devojku?
Mislim. Bile smo u dugotrajnoj vezi.
U dugotrajnoj vezi?
Zvuči kao da si je vozila na dijalizu.
Stani... Šta će tebi uopšte veza?
Možda zato što je to osnova društvene zajednice?
Ozbiljna sam. Imaš 27 godina.
Treba da se usredsrediš na sebe. -Naravno. Ali može i jedno i drugo.
Ne može. Kad si u vezi, odluke donosiš za dvoje.
A u ovom poslu je i bez toga teško uspeti.
Moraš da se usredsrediš na ono što je dobro za tebe.
Jednostavno... Kupi sebi vibrator.
Dobro... Smešno je to što misliš da ga još nemam.
Sem toga, ne možeš da izabereš da ne želiš da budeš u vezi.
Oduvek sam želela vezu.
Mislim...
Ti nikada nisi razmišljala da se ponovo udaš?
Imala sam muža. I on je sada u paklu.
Kažem da se ponovo udaš.
Ozbiljno... Kakav je tvoj idealni muškarac?
Radne navike Džona Rokfelera u telu Džejmsa Gandolfinija...
Totalno ludilo...
Nikada se neću ponovo udati.
Ne želim da u svom frižideru pravim mesta za tapioku
ili kog đavola već matorci jedu.
Dobro...
Nikad nisi usamljena? -Nikada.
Znaš, možda ponekad kad otvorim šampanjac.
Njega ne možeš da začepiš za drugi put.
Moram da skeniram ove pečurke!
Molim? -Skeniraš pečurke?
Tako je.
Počinjem da ih skupljam. Mislim, razmišljam o tome.
Nisam još počela. Sve do sada. Sad počinjem.
Ove su... Ne može da odredi. Da nađem bolji ugao...
Ne...
Ne!
Gde si ti rasla? To su lisičarke.
Jeste! Lisičarka.
Sjajno.
Ludilo... Idealan štap za pešačenje...
Dobro. Da vidimo...
Jedan onih sa Floride, zapravo je iz Londona.
Možda neki londonski humor?
Dobro... -Nisam bila tamo, pa...
Ne znam. -Nikad nisi bila u Londonu?
Nikada nisam bila u inostranstvu.
Osim u Montrealu.
Trebalo je da idem na Island, ali to nije uspelo...
Da se desi.
Ali bila si u Parizu?
Nisam. Pariz spada u inostranstvo.
Gospode...
Nikada nisi jela pravi hleb!
Čini mi se da jesam.
Ne, nisi.
Gospode... Moraš da ideš u Pariz.
I u Veneciju.
Nisi živela dok ne vidiš kanale.
Jutros sam Ponte Vekio videla na mikrotalasnoj.
Sve smo rasprodali.
Stani malo... Ovo nije moguće. Daj mi samo da proverim...
Ova karta je malo zbunjujuća.
Treba da se spustimo niz ovu jarugu, pa da pređemo potok?
Možda da se vratimo? -Misliš da bi ja trebalo da se vratim?
Nisam to mislila.
Ali daj... Stvarno je strmo.
Ne možemo. -Ako je to staza, idemo.
Dobro... Barem uzmi ovaj štap.
Hajdemo! Idemo.
Dobro...
Jebote! Sranje!
Jebiga! Gospode!
Sve je u redu?
Daj da te podignem...
Bog te... -Dobro je.
Hajde...
Daj da te spustim...
Jebote! Gospode... Kako ti je?
Sve je u redu. -Čula sam kako je puklo.
I ja sam. To znači da dobro čujem.
Da se vratimo, da nađemo pomoć? -Već sat vremena hodamo.
Ako je ovo kružna staza, bliže je da produžimo.
Nadam se. Daj da vidim gde smo...
Moram da se krećem.
Dobro, ali barem daj ruku.
Ne treba mi ruka!
Jebote! -Sranje!
Pazi! Gospode!
Jebote! Bože!
Šta sad da radimo? Treba... Stavi ga u pirinač!
Pirinač? Gde da nađem pirinač?
Otkud ja znam! Ti sa sobom uvek imaš neku hranu.
Jebiga! Gotov je.
Daj mi svoj telefon. Na njega ću da učitam kartu.
Nisam ponela telefon.
Molim? -Gde da ga stavim?
Nisam ponela tašnu. -U džep.
Ništa ne stavljam u džepove. To mi kvari konture.
Kvari ti konture? Gospode...
Usred šume smo bez telefona?
Pa, ko je kriv za to? -Ti si imala ideju!
"Da izađemo da se promuvamo." Ti si to smislila!
Ja sam htela u tržni centar!
Ovo se u tržnom centru ne bi desilo.
A i da jeste, bila bi prodavnica telefona!
Dobro! Dobro! Da završimo i da te smestim u kola...
Hajde!
Uzmi ovo.
Hajdemo...
Moram da se odmorim. -Dobro.
Da sednemo tamo... Na to deblo.
Dobro, samo da sednemo.
Izvini! -Sve je u redu.
Sve je u redu! U redu je. Mogu ja. Mogu.
Treba da ti napravim ulagu.
Ne umeš ni kravatu da vežeš. Šta ćeš ti da napraviš?
Ne umem, ali išla sam na pripreme sa gimnastičarima.
A bivalo mi je loše kad dobijem.
Zato sam dosta vremena provodila sa lekarom.
Pa sam pokupila par fazona.
Možda ptice treba da pustim da mi do kraja iskljucaju telo.
Evo... Ovo će biti dobro.
Jeste, ovo je dobro.
Izvini!
Dođavola! -Izvini!
Znam da te sada boli, ali sve će biti u redu.
Znaš, možda si malo uganula nogu.
U najgorem slučaju, staviće ti gips.
Gips?
Da skakućem okolo kao da sam izgubila skiju? Fantastično...
Nije to tako strašno.
Ja sa gipsom i ti sa gipsom različite su stvari.
Zbog paparaca? -Ne.
Ja bih sa gipsom delovala matoro i nemoćno.
Kao kad bih nosila slušni aparat. To neću da radim.
Ali ako ti je potrebno, onda je sve u redu.
Mislim, normalno je da više ne možeš
kao što si mogla nekada.
U tome i jeste problem. Ja se osećam kao da mogu.
Ne osećam se starom.
Kad se vidim u ogledalu, ne prepoznam sebe.
Pa, dosta si sređivala lice.
Ja ništa ne sređujem, već osvežavam.
Poenta i jeste da se ništa ne menja. Zato što se ja isto osećam.
Osećam se kao tridesetogodišnjakinja.
Koja meni može da čita bez svetla na telefonu.
Dobro... Sad možemo da krenemo.
Nisi napravila kao Feragamo, ali...
Pomoći će.
Izvini. -Gospode...
Dobro, idemo.
Napred!
Jebote! -Izvini.
Sve je u redu. U redu je. Koliko još imamo?
Ovo... Tu nešto nije u redu.
Mislim da jeste.
Stani... Samo da... Da budeš stabilna.
Daj da te ovde smestim.
Sve je u redu? -Jeste.
Znaš šta? Popeću se na ovo drvo.
Možda vidim gde je parking ili neki put, nešto.
Šta... Misliš da je opasno?
Samo... Ne deluješ mi okretno.
Znaš šta?
Pazi sad!
Idemo...
Uvek je jače nego što ti deluje.
Dobro...
Ne žuri! Ne žuri.
Dobro...
Samo...
Ništa ne vidim. Moram još da se popnem.
Samo se čuvaj!
Nema problema.
Neka... Pčela!
Beži od mene!
Gospode!
Sve je u redu? -Jebote!
Šta se desilo? -Ubola me pčela!
Gde? Daj mi da vidim.
Jeste, ujeo te!
Ona. Pčele su ženke.
Sačekaj malo.
Mislim da treba da produžimo.
Jeste. Hajdemo... Hajdemo da hodamo.
Dobro... -Idemo.
Da li te boli? -Boli.
Ali nije pčela kriva.
To je dobro.
Ovo je njihov svet. Mi im ga oduzimamo.
Mislim, istrebićemo ih.
Zapravo, zaslužila sam. -Slažem se.
Pčele neće biti istrebljene.
Hoće.
Klimatske promene im uništavaju ekosistem.
Zemlja je stara milijardu godina.
Svaku štetu sama može da reguliše.
Ne, mi uništavamo planetu. To je dokazana činjenica.
Veruj mi da je sve u redu.
Mislim da ću pre verovati hiljadama i hiljadama naučnika
nego što ću tebi. -Naravno.
Gomili muškaraca pre nego meni. -Gospode...
To je seksistički, a mene za to optužuješ.
Znaš da u odnosu na 1970. godinu životinja ima 70 odsto manje?
Izvini, ali u to ne verujem. Ja ih stalno viđam.
Problem je što ima previše ljudi.
Sećam se kad si na Petoj aveniji od hotela Plaza do Kartijea
mogla da sretneš deset, maksimalno dvanaest ljudi.
Sada ih ima pun...
Veruj mi da niko neće biti istrebljen.
Ljudi previše vole seks. Nemaš šta da se brineš.
Zašto da ne prihvatimo da to jeste problem?
Slušaj... Čak i da je to što pričaš tačno...
Šta pojedinac može da promeni?
Pa, u pravu si.
Običan čovek ne može onoliko koliko mogu korporacije i vlade.
To ti kažem. Gotova priča... -Rekla sam običan čovek.
Ti si jedan od najvećih klimatskih kriminalaca.
Koliko je ugljenika tvojih ruku delo.
Mnogo su manje od tvojih.
Dogovorile smo se!
Sad sam hendikepirana. Imam veća prava.
Znaš šta? Možeš ti da se zezaš,
ali voziš kola koja mnogo troše, svuda letiš privatnim avionom.
Ne baš svuda.
A sve stvari koje prodaješ od plastike su i privremene.
Poliester se ne razlaže, a i dobija se iz nafte.
Modne kuće su kao naftne kompanije.
Zara je kao Britiš Petroleum.
Ne kažem da ti nisi u pravu, samo...
Mladi ljudi oko svega previše drame.
Kad malo poživiš, shvatiš da se ništa ne menja tako drastično.
Razmišljaj ovako... Kad nastupaš u Klubu komedije,
pred kraj svog nastupa ne počneš sa nekim sranjem,
da bi zbog sledećeg kolege publiku ostavila hladnu.
Naravno da ne. -Dobro...
Tako razmišljaj i o Zemlji.
Pa, nijedna od nas neće imati budućnost ako...
Ako ne zbrišemo odavde.
Uskoro će da se smrkne.
Mislim da treba da odem po pomoć.
Nemoj da me ostaviš.
Dobro, neću.
Mogu da nastavim da hodam.
Hajdemo. -Dobro.
Kako je strmo...
Jeste, ali u početku smo išle nizbrdo.
Jesmo. -Onda smo blizu kraja.
Sada smo krenule uzbrdo. Stigle smo.
Jebote!
Jebiga! -Sranje!
Nismo išle u krug, već sve dublje u šumu.
Dođavola!
Mislim da treba da počnemo da pravimo kolibu.
Kolibu? Neću da spavam ovde!
Sem toga, za tri sata moram da budem u firmi.
Izbacujemo novu liniju šalova.
Meni trenutno bukvalno ništa ne zvuči manje hitno od toga.
Slažu se sa kapama!
Dobro...
Slušaj...
Samo što nismo začule helikopter koji nas traži.
Suviše im ja vredim da ne krenu u potragu za mnom.
Kako će da nas nađu? Nikome nismo rekle kuda idemo.
To je tačno.
Noćas će biti oko nule.
Ako stvarno nećeš da pravimo kolibu,
ozbiljno moramo da potražimo pomoć.
Upomoć!
-Upomoć!
Pomozite nam! -Upomoć!
Stani... Znam zašto ne funkcioniše.
Čitala sam... -Nemoj sada, Ejva!
Veruj mi da je ovo bitno!
Radi se o reakciji na nevolju.
Ljudi nisu skloni da pomognu onome ko zove upomoć.
To je tačno.
Treba da vičemo da je požar? -Ne treba.
Treba da se dereš i da pitaš što ti to radim kad se ni ne poznajemo.
Umrećemo ovde.
Kad ljudi čuju da žena zove upomoć,
pomisle da se sa mužem posvađala
jer joj nije dao kreditnu karticu ili nešto slično.
Zato niko ne reaguje. Zato treba
da pitaš zašto kad se ni ne poznajemo.
To je bez veze.
Što to radiš? -Što to radiš?
Ne znam ko si! -Ne znam ko si!
Što to radiš? -Što to radiš?
Ne znam te! -Ne znam te!
Što to radiš? -Što to radiš?
Ne znam ko si! -Ne znam ko si!
Što to radiš? -Što to radiš?
Ne znam ko si! -Ne znam ko si!
Dobro...
Daj da zapalimo vatru.
Hajde.
Ironija je da ti umeš da zapališ vatru.
E ovo će...
Ovo će biti priča za emisiju.
Ne ide.
Tretman kože nikada nisam propustila još otkako je Buš bio predsednik.
Mislim na Buša starijeg.
Izvini što sam nas dovukla ovamo i što smo se zbog mene izgubile.
Trebalo je da odemo u tržni centar.
Mogla sam i nešto da kupim.
Bila sam previše gruba prema tebi.
Nisi ti kriva što...
Što je moje glupo telo popustilo. -Daj... Ti si u sjajnoj formi.
Dodaj za ženu svojih godina.
Znaš, čitavog života
govoriš kako ćeš jednog dana ovo, jednog dana ono...
Da ćeš nešto da završiš.
A čarolija je u tome što je taj jedan dan tamo negde.
Ali za mene je taj jedan dan danas.
Bilo šta što želim da uradim...
Ja moram da uradim odmah.
Ili se to neće desiti.
To je najgore kad ostariš.
Čini mi se da si jednom rekla da je najgori gubitak kolagena.
I to.
A najbolji deo mladosti je to što ništa ne mora da ti znači.
Možeš i da ne razmišljaš o tome.
Možeš da pojedeš slatkiš.
Da duže spavaš u subotu ujutro.
Ili da raskineš.
Nije kraj sveta.
Već samo početak.
To je najveći luksuz.
Ne moraš da isisavaš srž iz svakog dana.
Samo lepo baciš kost.
Ni supu ne skuvaš.
Izvini, baš sam gladna.
Šta je to bilo? -Koje? Neka životinja?
Što mi to radiš? Ne znam ni ko si!
Što to radiš? -Što to radiš?
Ne znam ko si! -Ne znam ko si!
Što to radiš? -Što to radiš?
Ne znam ko si! -Ne znam ko si!
Što to radiš? -Što to radiš?
Ne znam ko si! -Ne znam ko si!
Sve je u redu sa vama?
Gospode...
Sve je u redu!
Hvala! -Ćao!
Gospode! Preživele smo! -Preživele smo.
Tu sam, tu sam... Čekaj, tu sam.
Polako! Dobro...
Čekaj! Momci...
Ne znam kako da vam se zahvalim.
Da vam pokažem koliko sam zahvalna, evo šta ću da uradim...
U kući ću da napravim studio.
Onda neću morati toliko da letim.
Pola svojih akcija ću da prebacim na ekološke kompanije.
I...
Postaviću i solarne panele. Nema veze što će da pokvare krov.
Dobro...
Pitaj! -Možete i da nam kupite limunadu?
Šta god poželite. Vaš sam dužnik.
Strava!
Hajde... -Dobro.
Drago mi je bilo. Čuvajte se. -Drago mi je bilo.
Možeš? Znaš šta?
Ja ću da vozim. Smestiću te na suvozačko sedište.
Kao kad se oprostiš, a onda nikako da kreneš. Ludilo...
Dobro... Ulazi u kola.
Da vas pratimo zbog limunade?
Može. -Dobro.
Gospode... Stigle ste.
Bog te... Sve je u redu?
Moram da prodajem šalove!
Šta se desilo? -Bile smo u šetnji.
Gadno izgleda. -Čula sam te!
Jebote! Treba nam hitna pomoć.
Ne treba da koristiš plastiku.
Prevod: Danica Ilić