Vi forventer stadig 150 millimeter inden aften.
Der er stormflodsvarsel helt ned til Baltimore.
Folk frarådes at køre ud, hvis det er muligt.
Vi har set flere uheld på motorvejen, blandt andet en bus fra en ungdomskirke.
Vi beder for familierne. Du godeste. Pas på dig selv, Ed.
Og nu springer vi ned til solbeskinnede San Diego,
hvor vores fitnessekspert, Sheila D. Rubin, står klar.
Det er ikke svært. Det er udfordrende.
-Kender du forskellen? -Nemlig.
-Gør du, Stew? -Nej.
Svært er stemmen, der siger, at du ikke kan.
At du har prøvet før uden held. At du er svag. Og alle ved det.
Har du talt med min svigermor?
Det var for sjov.
En udfordring er, når stemmen tier.
En brænden i lårene, der siger, du kan. At du er stærk.
Så når mine knæ knager, er det en udfordring?
Nej, Stew. Det er slidgigt.
Men det kan løses. Jeg skal vise dig nogle små ændringer.
Fire, tre, to, en. Kom så.
Gå, gå, drej. Gå, gå, drej. Sådan.
Og tak!
Tak, de damer.
-Okay. Tak. -Undskyld mig.
Du er fantastisk. Du er en stjerne. Jeg føler mig helt svimmel.
Rolig, det er bare første dag.
Nej, det der blev sendt ud i alle køkkener og stuer i hele USA.
New York, DC, Jacksonville, Topeka.
Hvorfor siger jeg det? Du ved, hvad USA er.
Du er fremragende. Det behøver jeg ikke fortælle dig, så nu skal du høre.
Vores forslag er, at vi forener dit landsdækkende brand med vores.
-Regionale brand. -Du er med i Good Morning America.
-Du er landsdækkende. -Jeg mente jer.
-Hartman Foods er ikke kendt i syden. -Eller i det nordvestlige USA.
Så det er os, der lancerer jer for verden.
Lad mig bryde ind, før damerne æder dig råt, Mason.
Vi er endnu ikke alle steder, men vi ønsker jeres hjælp.
Alle kvinder vil være Sheila Rubin, men de er usikre.
Hvad er de nødt til at ofre? Fornøjelser? Lykke?
Ikke længere.
Vores nyeste produkt: en fedtfri småkage.
Ingen fedt i småkagen, ingen fedt på os. Det er videnskabeligt bevist.
Vi kan diskutere detaljerne, men vi tænker et betragteligt forskud
plus overskudsdeling.
Hver gang en kunde tager en bid af kagen, får I en bid af kagen.
Men først det sjove. Vi vil vide, hvad du kan lide.
Hvad er din yndlingssmåkage, Sheila? Vi har mange forskellige.
Småkagen skal virkelig være dig.
Vi har brug for noget mere tid sammen med de småkager.
Vi vil gerne have nogle smagsprøver med hjem, og så vender vi tilbage.
Alle snakker videre,
selvom der står et fad med småkager på bordet, og jeg ser kun dem.
Det er bare...
Det er som et stroboskoplys, der blinker, og som jeg skal ignorere.
Hvordan kan jeg det?
Ligesom hvis der var folk, der dyrker sex i lokalet,
og alle bare opfører sig normalt. Det kan jeg bare ikke!
De spurgte til min yndlingssmåkage, og det ved jeg simpelthen ikke.
Jeg ved det ikke.
Jeg troede bare, klappen var gået ned,
men jeg har tænkt over det, og jeg aner det ikke.
Ja, der sker nogle underlige ting, når man hele sit liv nægter sig selv alt.
Man mister følingen med sig selv.
Præcis, ja. Jeg ved det ikke.
Jeg ved ikke, hvad jeg kan lide. Det er virkelig pinligt at indrømme.
Alle andre steder.
Min psykolog sendte mig på restaurant.
Jeg skulle smage nye ting og give mig selv lov til få nye livretter.
-Og? -Jeg gjorde det ikke.
Skulle jeg spise ude alene? Jeg ville dø af skam.
Okay. Hvad har vi her?
Hvor kender jeg dig fra?
Posthuset. For to uger siden købte jeg frimærker af dig. Ja, præcis.
-Jeg glemmer aldrig et ansigt. -Hvad fanden vil du?
Mig?
Hvad laver du her?
Er du med i en kult?
Det er min støttegruppe. Anonyme støttegruppe.
Undskyld, det vidste jeg ikke.
Jeg var bare ude at løbe for at få tømt hovedet.
Det gør jeg ret tit nu.
Det er utroligt. Livsforandrende. Det er faktisk meget mig-forandrende.
Ja, jeg løb, og så endte jeg her, men jeg skal nok gå igen.
Jeg ville høre, om du kunne hente Maya en dag tidligere.
Mine kolleger har inviteret mig på drinks. Hvis jeg siger nej, virker jeg gammel.
Den slags skal jeg vide i forvejen.
Jeg kan godt spørge nogen af naboerne, hvis du synes,
men de er nogle festaber. Vores datter får salt på kanten af sit glas.
Du bor her ikke mere.
Du skal ringe først. I hvert fald banke på.
Javel.
Din eksmand er godt nok for viderekomne.
Nu klapper Marsha i som en østers det næste halvandet år.
Undskyld. Det sker ikke igen.
Nej, men det kunne vi jo undgå, hvis vi får et rigtigt sted at mødes.
Jeg synes, det fungerer fint her. Jeg lægger gerne hus til.
Garanteret. Men at gemme os i din garage er måske ikke det mest helbredende.
Lidt privatliv går ikke ud over min heling.
Hvad med os? Vi er ikke i fjernsynet.
Vi har arbejdet hårdt for at nå hertil.
Det er ikke særlig rart at føle, at vi er din hemmelighed.
Jeg gemmer mig ikke. Mit liv er bare så kompliceret lige nu.
-Børnepasning for eksempel. -Nå, er det kun dig, der har børn?
Næppe. Folk finder en løsning.
Jeg lover, at der ikke bliver flere afbrydelser.
Kan du lide det?
Selvfølgelig.
Stilfuldt foto, som du ligger der.
Nå ja, du ved jo ikke, hvad du kan lide.
Damer, herrer, chokolade, vanilje.
Din stakkel. Det problem har jeg ikke.
-Sikkert ikke. -Jeg ved, hvad jeg vil, og jeg får det.
-Jeg ved endda, hvad du vil. -Hvad vil jeg?
Lige nu vil du allerhelst have Danny ned med nakken.
Nej, Danny er allerede langt ude. Han kører sig selv af sporet.
Okay. Du kan vente på, at han måske selvdestruerer.
Imens invaderer han lige så stille dit liv, din behandling og dit firma.
Han ændrer jeres aftaler om Maya.
Men hvad betyder én dag til efter seks år som enlig mor,
mens Danny tror, hans liv er vigtigere end dit?
Han har vist overtalt dig.
Sådan er han bare.
Det har han fået lov til af alle. Af mig.
Er det nu din skyld, at han er et dovent, egoistisk røvhul?
Morsomt. Det kan du tage ud og underholde med.
Skulle du i øvrigt ikke hente Maya?
Er det din bil?
Det var min og Dannys bil.
Hør godt efter.
Cabriolet, tysk, dybe sæder.
Du er i fjernsynet nu. Hav dog lidt selvrespekt.
Godt, du kom. Jeg henter Maya og...
Kan vi tale sammen udenfor?
Ja.
Okay, hvad drejer det sig om?
Du har nu vores datter halvdelen af tiden.
Det har min advokat da ikke nævnt.
Ingen advokater, ingen diskussion. Bare sig ja.
Okay, jeg forstår.
Du vil være fri for mig, for hvor vover jeg at besøge huset,
-vi begge ejer, eller deltage... -Danny.
-...i firmaet, vi ejer sammen? -Stop.
Du bruger vores datter til at stække mine vinger. Jøsses.
Hver gang jeg tror, du har nået din moralske bund, synker du endnu lavere.
Sjovt, du skulle nævne moral.
Kan du huske den demo, hvor du smed en sten gennem ruden til domhuset
-og røg i arresten? -Tror du, jeg skammer mig?
Nej, du er sikkert stolt. Men hvorfor beholdt de dig kun i to nætter?
Hærværk mod statens ejendom burde give op til ti år.
-Er du blevet advokat? -Du må have samarbejdet med politiet.
Gjorde du det? Gav du politiet nogle navne?
Hvad mon Jack og Jerry ville mene om det? Og alle dine nye kolleger?
Hvad er der sket med dig? Et enkelt tv-indslag og pludselig...
Sådan har jeg altid været. Jeg viser dig det bare først nu.
-Den passer ikke. -Måske hvis du anstrenger dig lidt.
Se på mig. Jeg er ikke klar til det her.
Jo, du er.
-Det er bare længe siden, du... -Har været ude af huset?
Jeg forstår din angst, men den middag er vigtig.
Det er vigtige mennesker, og de skal vide, at vi også er vigtige.
Hvorfor skal de vide, at du er vigtig? De ser os ikke. De respekterer os ikke.
Deres snæversynethed om vores tro må de selv afklare med Herren.
Men du ved, hvad legene betyder for mig.
Og har betydet, siden jeg var dreng og så dem med min far.
Storhed, opnået gennem disciplin og et rent sind.
At spille en lille rolle i det...
De har sat kameraer i alle lygtepælene for at fange vandalen.
Vi bliver overvåget, hele tiden.
Vores håndtering af det udstikker vores kurs.
En drink, mens du venter på din date?
Jeg venter ikke på nogen. Jeg spiser alene i aften.
Endnu bedre.
Lige et øjeblik.
Gik du på MiraCosta College nogle måneder? Du virker så bekendt.
Nej.
Jeg vil gerne bede om et glas hvidvin.
Det skete tit, da jeg begyndte i fjernsynet.
"Er du vokset op i Tampa?" Ligner jeg en fra Tampa?
Ja, det gør jeg måske.
-Har du besluttet dig? -Ja, lad mig se.
-Skal du have et øjeblik? -Nej...
Er det så svært? Så afgørende? Vælg nu bare den skide hovedret.
Det er det åbenbart.
Måske passer den lortebil godt til dig.
Har I noget let? Der er sovs til alting.
Det er hans stil.
Jeg er ikke den store madkender, men folk er ret vilde med bøf og hummer.
Jeg spiser ikke skaldyr.
Gud, nu ved jeg det! Det er dig fra nyhederne. Trikot-damen!
Åh gud, du har ikke gået på MiraCosta.
Og nu ser de dig sutte på en hummerhale.
Den violette åre fyldt med Gud ved hvad.
Jeg har faktisk brug for et øjeblik til at beslutte mig. Tak.
Nå, John, du er noget inden for butikscentre.
Jeg bygger erhvervsejendomme,
så butikscentre er en stor del af forretningen.
-Det må være indbringende. -Vi er tilfredse med vores vækst.
Fruen er vel især tilfreds. Shoppe, shoppe, shoppe.
Maria, Heath taler til dig.
Han talte vist om mig.
Det er et mirakel, når der er plads i bilen til både mig og hendes poser.
-Skal jeg fylde op? -Vi drikker ikke alkohol, tak.
I kan vel deltage lidt i hyggen?
-Gud vil forstå. -Dumme kælling.
Den dumme kælling stikker en kniv i halsen på dig, hvis du taler sådan.
Det lød skrapt. Hvad sagde du?
-Jeg ved, hvordan du har det. -Det tror jeg ikke.
At vælge fra den menu? Umuligt.
Er det, fordi jeg sidder her alene,
og fordi jeg er en kvinde, at du føler, du har ret til at gå hen og tale til mig?
Hvis jeg var en forretningsmand, ville du så gøre det samme?
Formentlig ikke. Måske. Det kommer an på.
-Må jeg bede om regningen? -Nej, vent nu lidt.
Lad mig først sige undskyld.
Ikke fordi jeg talte til dig. Det er almindelig adfærd.
Mere for det her.
Hvorfor give jer landets bedste råvarer, hvis folk ikke må smage dem?
I drukner de fine asparges i smør.
For slet ikke tale om pestoen. Pestoen er en forbrydelse.
Jeg hedder i øvrigt Carlos. Det var ikke for at trænge mig på.
Det er for sent.
Det ville pine mig, hvis du var taget helt herud...
-Jeg bor tæt på. -...og betalt så meget...
-Jeg har ikke bestilt endnu. -...uden at smage
-det bedste i hele restauranten. -Jeg vil ikke have mere.
Jo jo, du skal smage den her. Sæt tasken fra dig.
Tag den her.
Og så...
Voilà.
Det er en azoychka. Ikke en sjælden sort.
Den smager af... Det minder mig om...
-Om sommer. Da jeg var barn. -Ja.
Det er nok den bedste tomat, jeg har smagt. Og måske den eneste.
Og nu er al anden mad desværre ødelagt for dig for evigt.
Så er jeg ødelagt.
Tak, fordi du gav mig den fornøjelse.
Nyd resten af din tomat og din aften. Jeg vil...
-Hvor kom du fra? -Mig?
-Nåh, tomaten. -Ja.
De dyrker dem på en lille gård uden for Lodi.
De må kunne trylle.
-Nej, du kan selv dyrke dem. -Aldrig. Jeg slår plastikblomster ihjel.
Det kan ikke passe.
-Hvordan ved du det? -Jeg ved det ikke.
Jeg tror bare, du undervurderer dig selv.
Helt ærligt, så er jeg heller ikke så dygtig i haven,
men jeg forstår at købe billigt og sælge dyrt til fine steder som det her.
Så de kan kvæle det i smør og hvidløg?
Ja, præcis. Nydelse er meget enkelt.
Det glemmer folk.
Du har ikke sagt, hvad du hedder.
Det behøver du heller ikke.
-Jeg hedder Kelly. -Hyggeligt at møde dig, Kelly.
Nej... jeg hedder ikke Kelly. Jeg hedder Sheila.
-Hyggeligt at møde dig, Sheila. -I lige måde, Carlos.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg sagde det. Jeg ville være...
-...mystisk. -Det er fint.
I love you, a bushel and a peck
I love you with a hug around the neck
Okay, godnat.
-Far? -Ja, skat. Jeg vil gerne hjælpe dig.
Men jeg vil hellere have, at du lærer at gøre det selv.
Du kan godt.
God løbetur!
Find noget skønt i den.
Mad, tøj, ydelser.
Forestil dig en topmoderne butikslandsby
få hundrede meter fra, hvor deltagerne bor.
Et partnerskab mellem det offentlige og det private.
-Ja, det lyder spændende. -Jeg tror, det er fremtiden.
Jeg har en anden idé.
-Sig frem. -Toiletvogne.
Hvabehar?
Vi skal bruge cirka 5.000 toiletter ved de forskellige baner.
Og med din baggrund i byggebranchen mener vi, du er den rette.
Jeg kan godt levere toiletter, men der er større muligheder at...
Hør her, hvis du klarer det her, får du mange fans i komiteen.
-Fint. -Godt. Vi tales ved om logistikken.
Vi tales ved.
Må jeg tale alene med min hustru?
Det var Heath Rudiger.
Efter mange ugers netværksarbejde i L.A.'s olympiske komite
har jeg fået tildelt toiletterne.
Mit bidrag til OL i '84 bliver... toiletter.
-Er det min skyld? -Din opførsel ved middagen bidrog til det.
-Det er ikke fair. -Ikke?
Du opfinder nye ydmygelser.
Du har en affære. Du håner mig i fremmedes selskab.
Jeg er fanget i mit eget hjem.
Og trods alt det forventes det, at jeg er lydig og...
Hvis du vil have fred, John, er der nogle ting, der skal ændres.
Hvad er det, det minder mig om?
Jeg har det lige på tungen.
Min storesøsters lipgloss!
Den duftede lige så godt og smagte lige så dårligt, så karamel er ude.
-Er du okay? -Ja, alt er fint.
Inde til mødet virkede du bare meget...
Vi behøver ikke gøre det her.
Helt alvorligt, Sheila. Hvis småkagerne er for meget for din...
-Dit helbred er vigtigst. -Jeg har det fint.
Du virker altså meget fraværende...
Jeg har mødt en. Tror jeg nok. Nej, jeg ved, jeg mødte ham.
Jeg tror bare godt, det måske kunne... blive til noget.
-Ih, du milde. -Hold op.
Og her troede jeg, at du var... Du har mødt en? Fortæl mig alt.
Der er ikke noget at fortælle. Vi snakkede.
Og han var morsom, og han virkede ligesom ægte.
Han gav mig mad.
Og jeg gav ham mit telefonnummer. Jeg skrev det ned og gav ham det.
Hvem er jeg?
Undskyld, men jeg tænker så meget på dig, og jeg tør aldrig spørge.
-Og så har du sådan en dejlig nyhed. -Det er ikke noget endnu.
-Selvfølgelig ikke. Jeg tager en småkage. -Måske er det.
Det begyndte med småkagerne. Jeg tog alene på restaurant for at mærke efter.
Og han... Han dukkede bare op, og måske ved jeg godt, hvad jeg kan lide.
-Måske. -Måske.
Men ikke karamel og jordbær.
I love you, a bushel and a peck
I love you with a hug around the neck
Okay, godnat.
Av! For helvede!
LEV LÆNGERE MED LØB
For fanden da!
Okay.
Ind i hulen, ud igen, rundt om træet.
Og så den anden.
Husk at sætte pris på det!
I lever en stor gave. Ikke alle er så heldige!
Løb frit!
Røvhuller. Og...
Nej, nøglerne. Tag nøglerne. Okay, kom så.
RED HVALERNE
Undskyld, må du drikke kaffe samtidig?
Det ved jeg ikke.
Går det godt med det?
-Hvordan det går med at pumpe? -Ja. Det er vel en del af det.
Den her sindssyge oplevelse. Balancen mellem forældreskab og karriere.
Ja. Det går bare super.
Godt.
Jeg har en datter. Maya.
Sjovt, som ting, der giver livet mening,
også kan give os følelsen af, at vi totalt mister os selv.
Men det er måske pointen. At vi skal ændre og forbedre os.
Det handler slet ikke om balance. Vi må ofre os, så vi kan vokse.
-Ved du, hvad der holder mig oppe? -Jeg giver fortabt.
En dag er alt suget ud af mig, og jeg vil ikke have mere at give.
Hverken til børnene eller mit arbejde. Intet.
Så er det slut.
-Jeg henter mere kaffe. -Ja.
Helst varm.
-Vi elsker dem med chokolade. -Dejligt.
Men min del af overskuddet stiger 50 basispunkter pr. kvartal.
Okay...
Du tager den.
-Hallo? -Hej, Deb.
-Danny Banany! Hvem er død? -Ikke nogen.
Ingen er død. Jeg ville bare høre, hvordan min lillesøster har det.
-Det er længe siden. -Er du skæv?
Nej. Det er jeg ikke.
Heller ikke mig.
Nå, men jeg sad lige her,
og så tænkte jeg på, om du mangler et sted at bo?
Du kender mig. Det gør jeg altid og aldrig. Hvorfor?
Jeg har tilfældigvis... en ledig sovesofa
her i min pulserende kystflække, som lige vil være noget for dig.
Du kan hænge ud her hos mig og få lidt kulør.
-Hvad er der sket? -Hvad mener du?
Jeg lagde en besked om Averys alt for tidlige død
uden at høre et ord fra dig. Du ved, hvor højt jeg elskede den fugl.
Ja, jeg ved det godt. Undskyld.
Sheila og jeg skal skilles.
Der kom det.
Åh nej.
Forsøger du at lyde ked af det eller overrasket?
Undskyld. Hvordan har du det?
Jeg...
Jeg har Maya halvdelen af tiden, og jeg er en elendig far.
Og udover det er jeg... Jeg er fandeme ude i tovene, Deb.
Jeg har brug for hjælp.
Og jeg har pot.
-Jeg tager den næste bus. -Super. Super!
Bolden til Schneider. Han sender den ud til Miller.
-Godaften. -Det kan du lige tro.
-Skal vi gå ovenpå? -Niks.
-Jeg slukker lige for kampen. -Det eneste, du skal,
er at få de bukser af, før...
Jeg ødelagde dit bæltespænde. Ups.
Du har da vist fået sat nyt batteri i.
-Ja, jeg har en nyhed. -Okay.
Jeg... Sheila og jeg har lige indgået en sponsoraftale med et slankemadsfirma.
-Og den er indbringende. -Wow, I har haft travlt.
Okay.
Jeg håber, du vil forstå, i hvilken ånd jeg...
Gudfader. Ud med det, Greta.
Sagen er, at jeg ikke har været glad for vores forhold i flere måneder.
Jo mere vi er blevet partnere,
jo mindre er vi... du ved, partnere.
Jeg tror bare, det vil være... bedre og sundere...
...hvis vi kører firmaet videre... uden dig.
Ernie, jeg vil bare gerne være som før...
Jeg skal se kampen.
Du gør det. Kæmper, vinder, lider, heler.
Det er godt. Du er god.
Og alligevel står du herude på badeværelset og taler med dig selv.
Den er svær at forklare.
-Hej. -Hej.
Jeg tænkte italiensk, men der er også...
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve