ФИГЪР ЕЙТ
Извинете. Има ли масло в тези бисквити?
Търся такива без масло.
Ехо. Извинете?
Тоест бисквити с гаден вкус?
Не, говоря за нещо с царевично или рапично олио.
Да не вреди на сърцето.
Въображаеми бисквити.
Коронният номер на Шийла. Иска всичко.
Бисквити без мазнини? - Измишльотина.
Детинска измишльотина.
Никога не е имала самоконтрол. И гърди.
Грях ли е, че искам да съм здрава? - Гола мязаше на момче.
Какво ви прихвана? - Отпред - плоска.
Съблечи блузата. - Да, съблечи я.
Няма да се съблека. - Съблечи се.
Няма да съблека блузата.
Съблечи я.
Няма. Стига вече!
Съблечи я. - Не!
Съблечи блузата. - Спрете! Не!
Добре ли си?
Да. Извинявай, не исках да те събудя.
Просто сънувах нещо.
Какво? - Нищо особено.
Нищо важно.
Гордея се с постъпката ти в ефир, как каза на всички истината.
Благодаря.
Чувствам се добре. Изпитвам удовлетворение.
Това ме подтиква да те питам нещо.
Питай.
Все ми разказваш за съквартирантката си,
онази, мъничката, на име Мая.
Искам да ни запознаеш.
Да.
Става ли? - Да.
Да, става. Проблемът е Дани.
Него не държа да го срещам.
Трябва да измисля как да му го кажа
най-напред.
Той тъкмо спря да ми досажда
и не искам излишни проблеми.
Разбирам те.
Но...
Боиш се да му кажеш, че искам да видя Мая,
или да му кажеш за мен?
Какво искаш за вечеря?
Яла ли си риба, уловена на деня?
Защото има едни рибари край кея.
Това ще те промени.
Знаеш ли, изобщо не го мисли.
Само почакай до довечера.
Може да не се срещаме тук.
Започни от дребните неща.
Мария прекарва сутрините си в парка,
където предлага на Грейс резенчета ябълки и банани,
преди да ги изяде всичките.
Тук Мария е в клуба.
Спори почти час с момичето на рецепцията за температурата на водата в басейна.
После черпи с обяд персонала като извинение за поведението си.
Това стана миналата седмица два пъти.
Тук се опитва да погали тюлен, преди да я скастри полицай.
Достатъчно. Дай ми важна информация.
Това прави тя, г-н Брийм.
Мога да я следя, нямам нищо против да изкарам пари.
Но и сам бихте могли да я попитате какво прави.
Служителката ми във фургона ще ви плати.
Благодаря.
На 40 години съм. Плюс-минус.
За тези години съм киснала безброй часове пред огледалото.
Мразех отражението си.
Навеждаме се, приклякваме. Завъртаме рамене.
Но истината е, че не виждах себе си.
Толкова време пред огледалото, а не виждах реалността.
Затова реших да опитам нещо ново.
Ще поразчупя нещата.
Чуйте новото ми правило.
Никакви огледала!
С мен ли сте? - Да!
Скачайте. Четири, пет, шест, седем, осем.
Важно е как се чувствате.
Тук сме да се чувстваме силни.
Укрепваме телата си, не ги тормозим.
Кой от вас иска революция?
А пчели?
Да й пуснем пчели?
Да, в общи линии.
Идеята много ми допада. Но пренасянето им е зор.
Освен това има и други причини да не й пускаме пчели.
Тя каза, че лъжа.
Това не спира да ме зяпа.
Какво е това представление? - Как те зяпа? Това е кукла.
Цялата тази работа е тъпотия.
Да си ходим. Хайде, скъпа. - Не може, подписахме договор.
Не помня да съм подписвала нещо. - Изслушайте ме.
Боже, дай ми сили.
Говорих с "Хартман". Няма да спират рекламите на бисквитите.
Само ги паузират, докато това с Шийла отшуми.
Тя използва телевизията. Удари ме там, където се прехранвам, в моя дом.
Да помислим отново върху идеята за пчелите или стършелите.
Не, изключено е. Стига вече за проклетите пчели.
Съжалявам.
Оставете ме да ви обясня.
"Азбучната улица" не е просто детско предаване.
То е любимото на дъщерята на Шийла.
Докато чакаме случката да се забрави...
Ще я ударим там, където си изкарва парите. В нейния дом.
Именно. Както казва чичо ми Пати: "Ще й пратим послание".
Страшна лисица си.
Да, той те харесва.
Боже, благодаря, че бяхте с мен.
Запомнете - край на огледалата. - Край на огледалата!
Благодаря! Напишете адреса си в списъка.
Репортерът е в кабинета ти. - Благодаря.
Не му се давай лесно, нека не изкопчи повече, отколкото искаш.
Той е само репортер, Фиделия. Не е дяволът или адвокат.
Ами хубавец е. Но и дяволът е такъв.
Секретарката ти ме пусна, без да се усъмни в мен.
Трябва да е по-внимателна. - Взела те е за някой друг.
Какъв ти се падам сега?
Ако тя попита и трябва да отговоря искрено,
не знам какво да кажа.
Не съм ти се обаждала пак, нали?
Не, дойдох по своя воля.
Послушах съвета ти да заведа Мария на психолог.
Ударих на камък.
Да я заведеш? Против волята й?
Не, попитах, но тя отказа.
Това беше нещо ново и неприятно за мен.
Не си свикнал хората да ти отказват.
Не е съвсем така. Ти например.
Не стана точно така.
Посещаваш ли подобен професионалист? Психолог?
Сега не, но съм го правила.
И ти помогна? Покажи ми как.
Да поседна?
Да полегна?
Легни, за да се отпуснеш.
Как си днес?
Ясно. Не мисля, че... - Недей. Как си днес?
Добре.
Чувствам се
объркан.
Разстроен.
Несигурен. Безсилен.
Това чувство ли е? - Щом го споменаваш.
Има ли правила?
Има, но най-важното е да се говори и да си остава само между нас.
Като молитва е. - Но с професионалист, на когото вярваш.
Как да знам дали му вярвам? - Не знаеш. Просто го решаваш.
Значи е вяра.
Вече нямам доверие на Мария.
Пуснах човек да я следи, вместо да говоря с нея, да я питам.
Не знам защо.
От какво се боиш?
Не се боя от никого.
Но...
От какво се боиш ти?
От това хората да прозрат каква съм.
И се показа по телевизията.
Само част от мен.
Трябваше да видиш хората след тренировката й.
Винаги се вълнуват преди това и по време на нея,
но след признанието й в ефир
започнаха да се редят на опашка, за да я пипнат. Сякаш беше Исус.
Прегръщаха я и плачеха, казваха й колко много значи за тях.
Напълно разбираемо е, че сега ще пише и книга.
Книга? Тя ще пише книга?
Да.
Днес всеки може сам да издаде книга. Браво на нея.
Не, някакъв издател й предложи аванс.
От западния бряг? - Ню Йорк.
Тя се показва по телевизията, говори за проблемите си
и сега ще пише книга?
Очевидно.
Свърши ли там, долу?
Защото аз не успях.
Добре.
Хубаво.
Искам да напиша книга.
Воала.
Изглежда прекрасно.
Морски костур, продълговати картофи и най-интересното...
Брюкселско зеле.
Всеки мисли, че е гадно, но това е, защото го преварява.
Не му отдава дължимото уважение.
Не знам за теб, но аз ще се пръсна от мерак.
Не спира да плямпа за брюкселско зеле и направо ще падна от стола.
Съжалявам, разбъбрих се. Обичам да говоря за храна.
Щом е за храна, съм такъв. - Не, много си сладък.
Обичаш зеленчуците.
Моля те, продължавай.
Тайната е да ги бланшираш определено време,
защото тогава вкусът се отваря като прозорец.
Прозорец? Към скуката?
Не е това, което харесваш и искаш.
Предпочиташ перверзиите с мормона.
Не ти се стои тук с Доматения, който дрънка за зарзават.
Достатъчно. - Да.
Не. Извинявай, за обяснението.
Ясно. - Давай да опитаме.
Вкусно. Благодаря. - Има сол, ако ти трябва. Не пресолявам.
На никого не му пука.
Моето ястие е идеално.
Между другото, да ти кажа.
Гузно ми е, че исках от теб да ме запознаеш с Мая.
Само това ти трябва.
Този може ли да пита нещо, без да увърта?
Може да ме питаш за Мая.
Заслужаваш много повече. Много, много повече.
Ще питам Дани при първа възможност.
Сигурна ли си? - Тя вече ти каза!
Бъди мъж, не мекотело! - Боже, спри! Моля те.
Добре.
Съжалявам. Просто не ми беше ден. - Не е нужно да обясняваш.
Искам да се насладя на това. - Добре. Да хапваме.
Рибата е...
Може би ще я посоля. - Работата е там...
Тежък ден в работата?
Да, беше най-тежкият.
Определено си бачкал извънредно върху нещо.
Стига. Боже, Деб.
Спокойно, имаш си някоя. Радвам се за теб.
Искам да се запозная с тази жена и двете й деца.
Звучи толкова впечатляващо.
Фиделия е. Асистентката на Шийла.
Не! - Ето. Боже мили.
Преди да кажеш и думичка,
знай, че е на двайсет и нещо, но е умна.
И интуитивна. - Шийла ще е бясна.
Откога ти дреме за Шийла? Наричаше я дръглив хамелеон.
Преди десет години. Сега се боя от нея. Ти също трябва.
Като я гледам по телевизията, голяма работа е станала.
Да, знам.
Боже, още я обичаш, нали, кретенче? Копнееш за нея и се мъчиш да се доближиш.
Ще гушна дъщеря си. Беше тежък ден.
Дани, изкъпи се първо.
Мислех, че тази вечер ще работиш.
Можеше, но съм тук.
Днес видях помощничката ти в магазина.
Тя мислеше, че не я забелязвам.
Но съм отраснала в Хуарес. Знам кога ме следят.
Ще ми кажеш ли в какво ме подозираш?
Имам чувството,
че вече не те познавам.
И като пуснеш някого да ме следи в хранителния магазин,
това как ти помага?
Никак.
Не че не ти вярвах.
Просто ми се изчерпват начините да закрепя брака ни.
Не би трябвало.
Имай ми доверие.
Когато планирахме бебето, тоест правехме опити,
отидох на преглед при специалист извън нашата общност.
Университетски лекар.
Той каза, че имам достатъчно яйцеклетки.
Повече от достатъчно.
Което значеше, че проблемите ни бяха от твоя страна.
Той предложи решение, което знаех, че няма да одобриш.
Мислех, че и аз няма да приема.
Но бързо легнах на онзи стол,
за да пъхнат в мен спермата на друг мъж.
И ето така бяхме благословени с Грейс.
Нашата дъщеря.
Направих каквото трябваше,
както казваш, за да "закрепя брака".
Е, ще те оставя да се преоблечеш
и ще ти претопля говеждото.
Здрасти. Ще влезеш ли? - Да.
Супер. Как е работата? - Исках да те питам...
Извинявай. Давай.
Излизам с един мъж.
Добре. - Казва се Карлос.
Мислим, че може би е време да го запозная с Мая.
Да. Ами страхотно.
Това е естествено развитие на нещата.
Би било странно да излизаш с някого и да не го запознаеш с Мая.
Сякаш живееш двойствен живот.
А ти не си такава. - Полека, Дани. Така се споразумяхме.
И аз излизам с една жена. И е страхотна.
Не бързаме, но вече се изкушавам да ускорим нещата.
И къде я срещна? - В работата.
Мая запозна ли се с нея? - Трудно е да се каже.
Какво имаш предвид? - Мамо! Харесваш ли ме така?
Добре.
О, боже.
Какво става? - Не го е научила от мен.
А от телевизията. - Да.
Гледаме само детски програми, и то с мярка, нали?
Да. - Само това й даваме.
Привет, Шийла. - Деб.
Не ми благодари, че ти гледам двете деца. Каза ли й?
Да. За всичко е виновна приятелката ти Кели Килмартин.
Не бих я нарекла приятелка.
Цяла седмица участва в "Азбучната улица".
На снимката приличам на кьорава кънтри певица.
Дъщеричката ти се забавлява. Готино е да имаш гърди.
Мая, ще тръгваме.
Тате си иска тенис топките.
Не! - Остави й ги.
Приключихме тук, благодаря. - Не!
Благодаря. Да взема това?
Да, не се чувствам добре.
Благодаря за разбирането. Добре. Лека нощ!
Поредната лъжа, която пробутваш на мъж.
Не го лъжа.
Не си зле.
Гузно ти е колко ти хареса да видиш мормона отново.
Иска ми се да те бях убила първия път.
Опитах се. - Не го мислиш сериозно.
Какъв е планът? Да прекараш живота си сама?
Нямам план.
Е, това е ясно.
Но отблъскваш всеки,
който покаже наченки на любов.
Нали? Защо непрекъснато го правя?
Предпочиташ да си сама, за да не те нарани или разочарова никой,
или да не те умори от скука.
Карлос наистина е скучен.
А е толкова мил.
Какво ми има?
Ти си изключителна жена. А това значи да си самотна.
Но ми беше много по-добре.
Това е още едно определение за "скучен", а ти не искаш да си скучна.
Но и не искам да съм болнава и сама. - Не си сама, имаш мен.
Липсва ми Грета, да имам истинска приятелка.
Но ти не я ценеше и слушаше.
Приятелството е взаимно, дебела кучко.
Не ме наричай така. - Не бъди такава.
Ти си тази, която пречи да се сближа с някого.
И не си ми приятелка. Не си ми любовник. А неканен гост, който не си тръгва.
Колко пъти да ти казвам да ме оставиш на мира?
Махни се! - Мамо?
Миличка?
О, боже!
Не те видях.
С кого говореше?
С никого. Не говорех с никого.
Хайде в леглото.
Тези двата? Благодаря.
Искате ли да опитате нещо?
Може.
Вкусно е. - Да, сорт "Чероки Пърпъл".
Това е от нашите сортове. Имаме и "Грийн Зибра".
Ще взема пет.
Пет от...
Кашончета. - Пет от тези ли?
Ще взема целия...
Всичко ще взема.
Добре. Ще ви ги приготвя.
Ресторант ли зареждате? Не ви познавам.
Не, за лична консумация са.
Достатъчно ли е? - Да.
Чух, че предлагате нещо специално, затова исках да се уверя лично.
Добре, ще повикам някой да ви ги пренесе.
Няма нужда. - Не, има. Тежки са.
Как е връзката ви?
Какво?
Моята е в труден период.
Съжалявам.
Дали е вярно, че трудностите укрепват връзката?
Да.
Понякога се чудя какво ли е да си с човек, у когото гори страстта.
Но после се сетих, че огньовете угасват.
И трябва да продължиш.
И не само ти, а двамата.
Ще извикам някой да ви помогне. Ще му ги пренесеш ли?
Ето нещо за размисъл.
Шийла отстъпва при липсата на страст.
Какво? - Всичко хубаво.
Колата ми е ей тук.
Понякога, когато светът е твърде голям, твърде мрачен и страшен,
има нещо, което винаги си напомням.
Че точно под носа ти
винаги може да се случи нещо вълшебно.
Къде съм? И защо ми се ядат моркови?
Кой иска да й каже?
Какво да ми каже?
Как влезе тук?
Никой не ме спря.
Не бива да си тук. - Тя не е реална. Знаеш, нали?
Какво? - Не е истинска.
Не си!
Не си истинска! Фалшива си! - Съжалявам. Не знам какво иска.
Но си тръгва. - Лъже! Тя е лъжкиня!
Ти си тръгваш. - Фалшива е!
Ще ми кажеш ли какво става? - Де да можех, но и аз не знам.
Тя не е истинска. Имаше фалшиво име, изкуствена коса, грамадни купешки цици.
Не ме пипай! Кой ти позволи да ме пипаш?
Не си истинска. А аз съм.
И ти си истинска, Грета. Приятелка си ми.
Съжалявам. Дойдох тук да ти се извиня.
И ми трябваш. Искам да се върнеш в живота ми.
Да вървим.
Хайде.
По-добра си от нея. По-добра. По-добра си от мен.
Не съм сигурна. - Аз съм.
Пусни ме.
Невъзможна си.
Грета.
Грета? Гретел? Градел? Градел.
Някой трябва да ми размачка гърба.
Идеята за детското шоу не беше нейна.
Беше изцяло моя.
Защо?
Беше добре за нея и зле за теб.
Най-вече зле за теб.
Заслужих си го.
Чака ме много работа, за да си върна доверието ти.
И имам толкова много да ти обяснявам. - Да, трябва да поговорим.
Но може ли друг път? Искам да тръгвам. Умирам от глад.
Да, и аз.
Наистина съм гладна.
Какво ти се яде?
Хамбургер.
Да, дай да си вземем хамбургери.
КРАЙ
Превод на субтитрите Катина Николова