- שמיניות -
סליחה.
אתה יודע במקרה אם יש שומן חמאה בעוגיות האלה?
אני מחפשת עוגיות בלי שומן חמאה?
הלו. סליחה?
את מתכוונת לעוגיות מגעילות?
לא, אני מתכוונת למשהו שעשוי משמן תירס או משמן קנולה.
אתה יודע, שבריא ללב.
עוגיות דמיוניות.
אופייני לשילה. היא רוצה את הכול.
עוגיות בלי שומן? -פנטזיה.
פנטזיה ילדותית אנוכית.
טוב, אף פעם לא הייתה לה שום שליטה עצמית.
או שדיים.
זה פשע לא לרצות לחלות במחלת לב?
בעירום היא נראית כמו בת עשר...
מה הבעיה שלכם?
ואני מתכוונת, כלום.
תורידי את החולצה.
כן, תורידי אותה.
לא, אני לא מורידה את החולצה.
תורידי.
אני לא מורידה את החולצה.
תורידי.
אני לא מורידה את החולצה. -תורידי.
לא! תפסיקו!
תורידי! תורידי! -לא!
תורידי! תורידי! תורידי! תורידי! -לא! לא! לא! לא!
היי, את בסדר?
כן, כן. סליחה. לא התכוונתי להעיר אותך.
פשוט חלמתי חלום.
על מה?
לא הרבה.
לא משהו גדול.
היי, אני גאה בך על במה שעשית בטלוויזיה, כשאמרת לכולם את האמת שלך ככה.
תודה.
אני מרגישה טוב.
אני מרגישה טוב על שעשיתי את זה.
כי זה נתן לי השראה אותי לשאול אותך משהו.
טוב.
את יודעת, את מדברת הרבה על השותפה שלך לדירה,
את יודעת, גובה מטר, עונה לשם מאיה.
אשמח לפגוש אותה.
בסדר.
זה באמת בסדר? -כן!
כן, בהחלט. הבעיה היא דני.
טוב, אני פחות מעוניין להכיר אותו.
אני צריכה לחשוב איך לגשת לעניין הזה איתו...
קודם.
סוף סוף, אתה יודע, הוא שומר מרחק ממני,
ואני לא רוצה לטלטל את הסירה.
נשמע הגיוני.
אבל...
טוב, אני...
את חוששת להגיד לדני שאני רוצה להכיר את מאיה,
או לספר לו עליי?
היי, מה את רוצה לארוחת הערב?
אכלת פעם דג ביום שבו דגו אותו?
כי יש דייגי חכה ליד המזח ש...
זה ישנה אותך.
בעצם אל תחשבי על זה בכלל. שזה לא ידאיג אותך בכלל.
פשוט חכי לערב. טוב?
אנחנו לא חייבים לעשות את זה כאן.
תתחילי בדברים הקטנים ותמשיכי משם.
מריה מתחילה את הבקרים שלה בפארק,
שם היא לכאורה מציעה לגרייס פרוסות של תפוח ובננה
לפני שהיא אוכלת את כולן בעצמה.
זו מריה במועדון.
במשך 45 דקות היא התווכחה עם פקידת הקבלה על טמפרטורת המים בבריכה.
אחר כך היא הזמינה את כל העובדים לארוחת צהריים כהתנצלות על התנהגותה.
זה קרה רק בשבוע שעבר. פעמיים.
כאן היא מנסה ללטף כלב ים לפני שהיא ננזפת ע"י שוטר על אופניים...
בסדר, מספיק. תגיעי לעיקר.
זה פשוט נמשך כך, מר ברים.
אני יכולה להמשיך לעקוב אחריה. אלה שעות עבודה בתשלום.
אבל נראה לי שאתה יכול... לשאול אותה מה קורה איתה.
תשאירי את ההוצאות שלך אצל הפקידה שלי בקרוון.
תודה.
אני בת 40.
פחות או יותר.
ובכל התקופה הזאת ביליתי איזה מיליארד שעות
בהתבוננות במראה.
ובדרך כלל שנאתי את מה שראיתי.
ידיים לאחור. ברכיים. גלגול כתפיים. גלגול כתפיים.
אבל האמת היא, שבכלל לא ראיתי את עצמי.
כל כך הרבה זמן התבוננתי במראה ובכלל לא ראיתי את מה שהיה שם.
אז החלטתי לנסות משהו חדש.
לנער קצת את העניינים.
מרגע זה, החוק החדש ב"באדי ביי שילה":
די למראות!
אתם איתי? -כן!
טוב! קפצו איתי. ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה.
אתם בדיוק איך שאתם מרגישים, נכון? -כן!
ואנחנו כאן כדי להרגיש חזקים. -כן!
אנחנו רוצים להוסיף דברים לגוף שלנו, לא לקחת ממנו דברים.
מי מוכן למהפכה?
מה לגבי דבורים?
להקיא עליה להקת דבורים?
כן, בערך. כן.
טוב. זה מוצא חן בעיניי. מאוד.
אבל לא פשוט לשנע אותן.
זה נכון. ויש עוד המון סיבות
שלא "להקיא עליה להקת דבורים".
היא קראה לי "שקרנית".
זה לא מפסיק לבהות בי.
איזה מין תוכנית זו?
מה זאת אומרת, בוהה בך? זו בובה.
אני חושב שהתוכנית הזאת היא רעיון גרוע.
עדיף שנתחפף. בואי, מותק.
רגע, אנחנו לא יכולים להתחפף. חתמנו על חוזה.
אני לא זוכרת שחתמתי על כלום.
טוב, חבר'ה, אם תואילו להקשיב לי.
אלוהים אדירים שבשמיים!
דיברתי עם הרטמן, טוב?
הם לא מבטלים את הפרסומות לעוגיות.
הם רק משהים אותן עד שכל הבלגן עם שילה יירגע.
והיא השתמשה בטלוויזיה. הכתה בי במגרש הביתי שלי. בבית שלי.
אני בעד שנשקול שוב את הדבורים. או צרעות. הן עוקצות כמה פעמים.
לא, לא. בשום אופן לא. די כבר עם הדבורים המזוינות.
סליחה, רק...
טוב, הרשו לי להסביר את עצמי.
"סמטת האלפבית" היא לא סתם תוכנית לילדים, טוב?
זו התוכנית שהבת של שילה הכי אוהבת.
אז בזמן שאנחנו מחכים שהבלגן יירגע, אנחנו גם...
תוקפים אותה במגרש הביתי שלה. בבית שלה.
בדיוק. כמו שדודי פאטי היה אומר, "מעבירים מסר"?
אולי את בכל זאת נחשה ערמומית.
כן, הוא מחבב אותך.
אלוהים! תודה שהצטרפתם אליי.
וזכרו, די למראות, טוב? -די למראות!
תודה! הירשמו בדף הקשר! כן.
הכנסתי אותו למשרד שלך, את הכתב. -תודה.
זכרי לעמוד על המשמר כל הזמן.
שהוא לא יחלוב ממך יותר מידע משאת רוצה לגלות.
הוא סתם כתב, פידליה. הוא לא השטן. ואפילו לא עורך דין.
טוב, הוא נראה טוב.
אבל גם השטן.
המזכירה שלך הכניסה אותי מיד. בלי לשאול שאלות.
רצוי שהיא תהיה זהירה יותר. -היא חשבה שאתה מישהו אחר.
ומי אני בשבילך בכלל?
אם היא הייתה שואלת והייתי רוצה לענות ביושר,
לא הייתי יודע מה להגיד.
לא התקשרתי אליך שוב, נכון?
לא. באתי בכוחות עצמי הפעם.
ניסיתי את העצה שלך לגבי מריה, לקחת אותה למומחה לבריאות הנפש.
זה לא הצליח.
לקחת אותה? בניגוד לרצונה?
לא, שאלתי אותה. והיא סירבה.
וזו הייתה חוויה חדשה ולא נעימה לי.
אתה לא רגיל שאנשים מסרבים לך.
זה לא בדיוק המצב. את, למשל.
זה לא מה שקרה.
אז את בעצמך הולכת למישהו? למומחה לבריאות הנפש.
לא כרגע, אבל הלכתי בעבר.
וזה עזר?
תראי לי איך.
אני צריך לשבת?
אני צריך לשכב?
שכיבה מרגיעה יותר.
איך אתה מרגיש היום?
אני מבין. אני לא חושב שזה... -לא. רק...
איך אתה מרגיש היום? איך אתה מרגיש?
בסדר.
אני... מרגיש...
מבולבל.
נסער.
לא בטוח. מתוסכל.
זו הרגשה? -אם אתה אומר.
יש לזה חוקים, או לא?
יש חוקים, אבל זה בעיקר מרחב לשיחה.
וזה לא יצא מכאן.
זה כמו תפילה.
אבל עם איש מקצוע שאפשר לבטוח בו.
איך יודעים שאפשר לבטוח בו?
לא יודעים. פשוט מחליטים.
אז זו אמונה.
אני כבר לא יכול יותר לבטוח במריה.
שלחתי מישהי לעקוב אחריה. במקום להתעמת. לשאול.
ואני לא יודע למה.
ממה אתה פוחד?
אני לא פוחד מאף אחד.
אבל...
ממה את פוחדת?
שיראו אותי את מי שאני באמת.
אז מדרך הטבע את הולכת להופיע בטלוויזיה.
זה רק חלק ממני.
היית צריך לראות איך אנשים מתנהגים אחרי השיעור שלה.
כלומר, אנשים תמיד מתרגשים לפני השיעור ובמהלכו,
אבל אחרי הווידוי הטלוויזיוני שלה,
הם ממש עמדו בתור כדי לגעת בה, כאילו היא ישו או משהו.
הם חיבקו אותה ובכו
ואמרו לה כמה היא יקרה להם.
לכן הגיוני לגמרי שהיא מתכוונת לכתוב ספר.
ספר? היא כותבת ספר?
כן.
כיום כל אחד יכול להוציא ספר בהוצאה עצמית.
אז יופי. כל הכבוד לה.
לא, איזה מו"ל הציעה לה מקדמה.
מו"ל מהחוף המערבי?
מניו יורק.
היא הולכת...
היא הולכת ומופיעה בטלוויזיה, מדברת על הבעיות שלה,
ועכשיו היא הולכת לכתוב ספר?
מסתבר.
היי...
גמרת שם?
כי אני לא.
טוב.
אני רוצה לכתוב ספר.
בבקשה.
זה נראה מקסים.
לברק, תפוחי אדמה קטנים, והישארי איתי עכשיו...
כרוב ניצנים.
אני יודע. כולם חושבים שהם שונאים אותו
אבל רק משום שבישלו אותו עד מוות.
את יודעת, לא נתנו לו את הכבוד שמגיע לו.
אני לא יודעת מה איתך... -הירקות...
אבל אני חרמנית כמו עז כרגע.
אם הוא ימשיך ללהג על כרוב ניצנים...
אני עלולה להחליק מהכיסא.
אני מצטער. אני מדבר יותר מדי.
זה קורה לי כשמדובר באוכל.
סליחה. כזה אני בענייני אוכל. -לא, זה מקסים.
אתה מלא להט בנוגע לירקות.
ואני...
תמשיך, בבקשה.
טוב, אז הסוד הוא לחלוט
בדיוק במידה המספקת.
כי, את יודעת, זה פותח את המזון...
זה כמו חלון...
חלון? חלון למה? לשעמום?
זה לא מה שאת אוהבת או רוצה.
את רוצה להיות בחדר ההוא עם מר מורמון ולהתנהג לא יפה.
לא כאן עם מר ראש עגבנייה ולדבר על תבשילים או מה שלא יהיה.
טוב. זה מספיק.
כן.
סליחה, מספיק עם הסברים.
בוא פשוט נטעם. -כן.
נפלא. -יופי. יופי.
נפלא, תודה. -יופי.
יש מלח, אם תצטרכי.
אני לא ממליח מדי.
למי אכפת ממלח.
שלי מושלם, למעשה. -כן.
היי, דרך אגב, אני חייב לומר לך,
אני מרגיש רע על שלחצתי עלייך בקשר למאיה.
זה לא מה שחסר עכשיו בחיים.
הבן-אדם לא מסוגל לבקש משהו בלי לחזור בו אחרי רגע?
זה בסדר לשאול אותי על מאיה.
מגיע לך הרבה יותר טוב מזה. הרבה, הרבה יותר טוב.
ואני אדבר עם דני בהזדמנות הראשונה.
את בטוחה? -לפני רגע היא אמרה שכן.
תהיה גבר, לא איזה חננה קטן. -אלוהים אדירים, די כבר! בבקשה.
טוב...
סליחה.
פשוט עבר עליי יום כזה... -אין צורך להסביר.
ואני רוצה ליהנות... -כן, כן, כן.
כן, אני חושב שאם פשוט... -מזה, עכשיו.
בואי פשוט נאכל.
הדג פשוט...
אולי בכל זאת אקח קצת מלח. -העניין הוא...
יום ארוך במשרד?
כן, היה יום הכי ארוך.
אין ספק שאתה עובד שעות נוספות על משהו.
טוב. אלוהים אדירים, דב.
תירגע, טוב? יש לך מישהי. אני שמחה בשבילך.
הלוואי שיכולתי לפגוש את האישה הזאת ואת שני הילדים שלה.
כלומר, היא נשמעת מרשימה כל כך...
זו פידליה, טוב? העוזרת של שילה.
לא! -זהו. טוב? אלוהים אדירים.
ולפני שתגידי משהו, לפני שתגידי מילה אחת,
דעי לך שכן, היא בת 20 וקצת, אבל היא בוגרת לגילה
ויש לה אינטואיציה. -שילה תתפוצץ.
ממתי אכפת לך מה שילה חושבת?
נהגת לכנות אותה "זיקית אסופית".
כן, לפני עשר שנים. עכשיו אני פוחדת ממנה.
גם אתה צריך לפחד.
אני רואה אותה בטלוויזיה והיא באמת מישהי בימים אלה.
כן, אני יודע. -אלוהים.
אתה עדיין מאוהב בה, נכון, דביל?
אתה כל כך רוצה שהיא תחזור אליך, שאתה מנסה להתקרב בכל דרך.
אני הולך לחבק את בתי.
יופי, נהדר. -כי עבר עליי יום מחורבן.
היי, דני. קודם מקלחת.
חשבתי שאתה עובד הערב.
יכולתי לעבוד, אבל אני לא.
ראיתי את השותפה שלך במכולת היום.
היא חשבה שהיא שומרת על חשאיות.
אבל אני גדלתי בחוארז. אני יודעת מתי עוקבים אחריי.
אתה מתכוון לספר לי מה אתה חושד שאני עושה?
אני מרגיש ש...
שאני כבר לא מכיר אותך. למשל...
ולשלוח את הבריונית שלך לעקוב אחריי במחלקת הירקות,
איך זה עוזר?
זה לא עוזר.
זה לא שלא בטחתי בך.
פשוט אין לי עוד רעיונות איך לשמור שלא נתפרק.
אז מוטב שלא.
תבטח בי.
כשאתה ואני תכננו להביא ילד נוסף...
כשניסינו להביא ילד נוסף,
הלכתי לרופא מיוחד מחוץ לקהילה שלנו,
רופא מהאוניברסיטה.
הוא אמר לי שמלאי הביציות שלי מספיק.
יותר ממספיק.
מה שאומר שהקשיים שהיו לנו היו אצלך.
הוא הציע רעיון שידעתי שבחיים לא תסכים לו.
מעולם לא חשבתי שאני אסכים.
אבל מפה לשם מצאתי את עצמי בכיסא,
והרשיתי להם להחדיר לי זרע של מישהו אחר.
וכך התברכנו בגרייס.
הבת שלנו.
וכך אני עשיתי מה שהייתי צריכה לעשות כדי,
כמו שאתה אומר, לשמור שלא נתפרק.
טוב, אתן לך לפשוט את בגדי העבודה שלך,
ואחמם לך מחדש את הצלי.
היי. -היי.
רוצה להיכנס? -כן, בטח.
יופי. איך הולך בעבודה? -רציתי לבקש ממך...
סליחה. דברי.
אני יוצאת עם מישהו.
טוב.
שמו קרלוס והוא... אנחנו
חושבים שאולי הגיע הזמן שהוא יפגוש את מאיה.
בסדר, בסדר, כן.
טוב, את יודעת. סבבה. יופי.
זה התהליך הטבעי, את יודעת, של הדברים האלה.
היה מוזר אם היית יוצאת עם מישהו והוא לא היה פוגש את מאיה.
זה היה כאילו את מנהלת חיים כפולים
וזה ממש לא מתאים לך. -תרגיע, דני.
זה היה ההסכם בינינו.
שאם אחד מאיתנו... -גם אני יוצא עם מישהי.
כן, היא נהדרת.
אנחנו מתקדמים ממש לאט,
אבל אני מתחיל להרגיש את הפיתוי לתת קצת גז.
ואיך הכרת אותה?
בעבודה.
ומאיה פגשה את האישה הזאת, או... -קשה לומר.
מה? מה זאת אומרת? מה... -אימא! איך התלבושת שלי?
בסדר.
אוי, אלוהים.
מה קורה? -היא לא למדה את זה ממני.
היא למדה את זה מהטלוויזיה. -כן.
אנחנו מרשים רק שידורים לילדים ובמידה, נכון?
כן. -כן, זה כל מה שהיא רואה.
היי, שילה. -היי, דב.
אגב, על לא דבר על הטיפול בשני הילדים שלך.
טוב. -סיפרת לה?
כן.
כל המצב הזה, את יודעת, הוא בעצם באשמת החברה שלך.
קלי קילמרטין?
לא הייתי קוראת לה חברה שלי.
היא מנחה אורחת ב"סמטת אלפבית" כל השבוע.
בתמונה הזאת אני נראית כמו זמרת קנטרי קצרת רואי.
הבת שלך, לעומת זאת, נהנית מאוד.
ציצים הם כיף.
היי. מאיה, אנחנו זזות, טוב?
מאיה, תוכלי להחזיר לאבא את כדורי הטניס, בבקשה?
לא! -תן לה אותם, בנני.
סיימנו כאן, תודה רבה. -לא! לא!
לא! -תודה. אני יכולה לקחת את זה?
כן, אני לא מרגישה טוב.
תודה על ההבנה.
כן, בסדר. בסדר. לילה טוב.
עוד יום, עוד שקר שאת אומרת לבן זוגך.
אני לא משקרת לו.
אבל את לא חולה.
אתה מרגישה אשמה על כמה ששמחת לפגוש שוב את מר מורמון.
כמה חבל שלא הרגתי אותך בפעם הראשונה.
ניסיתי מאוד. -את לא מתכוונת לזה.
אז מה התוכנית? להעביר את שארית חייך לבד?
מן הסתם אין לי תוכנית.
טוב, זה ברור.
אבל את מרחיקה מעלייך כל אחד
שמראה סימן כלשהו של אהבה וחום.
נכון. לא?
כאילו, למה אני חוזרת ועושה את זה שוב ושוב?
כי את מעדיפה להיות לבד כך שאף אחד לא יוכל לפגוע בך או לאכזב אותך,
או, בואי נודה, לשעמם אותך עד מוות.
אני באמת משתעממת... מקרלוס.
מטוב לבו.
מה הבעיה שלי?
את יוצאת דופן. וזה מקום של בדידות.
אבל השתפרתי כל כך.
אבל שיפור הוא רק מילה אחרת לשעמום, ואת לא רוצה להיות משעממת.
אבל אני גם לא רוצה להיות חולה ולבד.
את לא לבד. יש לך אותי.
אני מתגעגעת לגרטה. אני מתגעגעת לחברה אמיתית.
אבל לא הערכת אותה ולא הקשבת לה.
חברות היא דרך דו-סטרית, שרמוטה שמנה.
אל תקראי לי ככה. -אז אל תהיי שרמוטה שמנה.
יודעת מה? הבעיה היא את.
את זו שמונעת ממני להתקרב למישהו.
ואת לא חברה שלי ולא מאהבת שלי.
אתה כמו אורחת לא קרואה שמסרבת לעזוב את המסיבה.
כמה פעמים אני צריכה להגיד לך שתלכי לעזאזל ותעזבי אותי, בבקשה?
תעזבי אותי! -אימא?
חמודה?
אל אלוהים.
לא ראיתי אותך שם.
עם מי דיברת?
עם אף אחד. לא דיברתי עם אף אחד.
בואי נשכיב אותך לישון.
שני אלה? תודה.
תרצה לטעום משהו?
בטח.
זה טעים. -כן, זה צ'ירוקי סגול.
זה אחד מזני המורשת שלנו. יש לנו גם זברה ירוקה...
אני אקח חמישה.
חמישה...
קרטונים.
חמישה מאלה?
אקח את כל ה...
אקח את הכול.
בסדר. אז אני אכין את זה בשבילך.
אתה קונה בשביל מסעדה? כי אני לא חושב שאני מזהה אותך.
לא, זה לשימוש אישי.
זה מספיק?
כן.
שמעתי שיש לך כאן משהו מיוחד,
אז רציתי לטעום את הסחורה בעצמי.
בסדר, אז אקרא למישהו שיעזור לך לסחוב, טוב?
אין צורך.
לא, יש צורך. זה די כבד.
אז איך מערכת היחסים שלך?
מה?
שלי נקלעה לתקופה קשה.
אני מצטער לשמוע.
אתה חושב שזה נכון מה שאומרים? שהמכשולים מחזקים אותה?
בהחלט.
לפעמים אני תוהה איך יהיה להיות עם מישהי כשיש ביניכם אש.
אבל אז אני נזכר שאש דועכת.
וצריך להיות מוכנים להמשיך.
לא רק אחד, אלא שניכם.
אקרא למישהו שיעזור לך לסחוב... תוכל לעזור לו עם החמישה האלה?
בטח. -סתם חומר למחשבה.
שילה לא מצטיינת בהתמדה בהיעדר גחלת.
מה... -תהיה בריא.
המכונית שלי כאן.
לפעמים,
כשהעולם נראה גדול מדי, אפל מדי, מפחיד מדי,
יש משהו שאני תמיד אוהב להיזכר בו.
שממש מעבר לפינה,
תמיד יש אפשרות של קסם.
איפה אני? ולמה אני משתוקקת לגזר?
מי מכם רוצה לגלות לה?
לגלות לי מה?
איך נכנסת לכאן?
פשוט נכנסתי. אף אחד לא עצר בעדי.
אסור לך להיות כאן.
היא לא אמיתית. את יודעת את זה, נכון?
מה? -היא לא אמיתית.
את לא אמיתית. -אני מצ...
את לא אמיתית! את מזויפת!
אני מצטערת. אין לי מושג מה היא עושה כאן.
היא מזויפת! -אבל היא הולכת.
היא מזויפת ושקרנית!
את הולכת. -היא מזויפת!
רוצה לספר לי מה לעזאזל הולך כאן?
הלוואי שיכולתי, אבל אני לא בטוחה שאני יודעת.
היא לא אמיתית.
יש לה שם מזויף, שיער מזויף, ציצים גדולים ומזויפים שנרכשו בחנות.
אל תיגעי בי! מי הרשה לך לגעת בי?
זה לא משנה כי את לא אמיתית. אני אמיתית.
וגם את אמיתית, גרטה.
את אמיתית. את חברה שלי.
ואני מצטערת. באתי לכאן להגיד לך שאני מצטערת.
ואני זקוקה לך.
אני רוצה שתחזרי להיות חלק מחיי.
היי, בואי נלך.
בואי.
את יותר טובה ממנה. יותר טובה ממנה.
את יותר טובה ממני. את יותר טובה ממני.
אני לא בטוחה בזה. -אני בטוחה.
תניחי לי.
את כזאת בלתי נסבלת.
היי! גרטה.
גרטה? גרטל? גרדל? גרדל.
הגב שלי לא מעסה את עצמו.
זה לא היה רעיון שלה, להשתתף בתוכנית לילדים.
זה היה רעיון שלי. עבודה שלי.
למה?
שילוב של להיות טובה אליה ורעה אלייך.
בעיקר רעה אלייך.
זה הוגן.
אצטרך לעבוד קשה מאוד כדי לזכות מחדש באמון שלך.
ואני צריכה להסביר לך המון דברים על...
אנחנו חייבות לעשות את זה.
אבל אפשר בפעם אחרת? אני צריכה לעוף מכאן.
אני מתה מרעב.
כן, גם אני.
גם אני רעבה מאוד.
כן? מה בא לך לאכול?
המבורגר.
כן, בואי נקנה המבורגר.
- הסוף -
תרגום כתוביות: גלית אקסלרד