FOGYISÜTI
Elnézést!
Nem tudja véletlenül, hogy vajzsír van-e ebben a sütiben?
Mert olyat keresnék, amiben nincsen.
Hahó! Elnézést!
Mármint olyat, aminek szar az íze?
Nem, olyat, amiben kukorica- vagy étolaj van.
Szívbarát zsírok.
Olyan süti nem létezik.
Tipikus Sheila! A telhetetlen!
- Zsírmentes süti? - Az mese.
Mese, mese, mátka.
Hát, önkontrollja, az sosem volt.
Meg mellei sem.
Bűn, hogy nem akarok szívbetegséget?
…úgy nézett ki, mint egy fiú.
Nektek meg mi bajotok?
Tök lapos volt.
Vedd le a felsődet!
Igen, vedd le!
- Dehogy veszem le a felsőmet! - Vedd le!
Nem veszem le a felsőmet!
Vedd le!
- Nem veszem le! - Vedd le!
Nem! Elég legyen!
- Vedd le! Vedd le! - Nem!
- Vedd le! Vedd le! Vedd le! - Nem! Elég! Nem!
Na, jól vagy?
Igen. Bocsi, nem akartalak felébreszteni.
Csak álmodtam valamit.
Miről?
Semmi különösről.
Nem fontos.
Figyelj, büszke vagyok rád, hogy így kiálltál a tévében!
Köszönöm.
Jó érzés.
Jó érzés, hogy megtettem.
Mert ezzel engem is megihlettél.
Aha.
Tudod, folyton a lakótársadról mesélsz,
100 centi magas, Mayának hívják.
Szeretném megismerni.
Jó.
- Biztos jó? - Igen!
Igen, mindenképpen. Csak, tudod, Danny…
Hát, rá nem vagyok annyira kíváncsi.
Előbb kitalálom, hogyan hozzam ezt fel…
neki.
Végre rendesen tartja a távolságot,
és nem akarom megbolygatni a békét.
Érthető.
De…
Hát…
Amiatt izgulsz, hogy találkozni akarok Mayával,
vagy amiatt, hogy így tudna rólam?
Mit szeretnél vacsorára?
Ettél már frissen kifogott halat?
Mert a móló mellett van pár horgász, akik…
Semmihez sem fogható.
Ne is gondolkodj rajta! Ne is gondolj rá!
Majd este meglátod! Rendben?
Máshová is mehetünk ám.
Kezdje az apróságokkal, aztán haladjunk a fontosabbak felé!
Maria a parkban kezdi a reggeleit,
ahol udvariasságból megkínálja Grace-t almával és banánnal,
amit végül ő esz meg.
Ez itt Maria a countryklubban.
Itt 45 percig vitatkozott a recepciós lánnyal a medence hőmérsékletéről.
Ezután az egész személyzetet meghívta ebédre, bocsánatkérésképpen.
Ez csak a múlt héten kétszer történt meg.
Itt megpróbált megsimogatni egy fókát, de egy biciklis rendőr rászólt…
Rendben, ez elég lesz. Mondja a lényeget!
Ez csak ennyi, Mr. Breem.
Szívesen rajta maradok, nem az időmet sajnálom.
De talán őt is megkérdezhetné… hogy mit csinál pontosan.
A számlát adja oda a lánynak a kocsiban!
Köszönöm.
Negyven éves vagyok.
Sacc per kábé.
Ez alatt az idő alatt millió órát töltöttem azzal,
hogy a tükörbe bámultam, hm?
És szinte mindig utáltam azt, amit láttam.
Kezet hátra! Térd! Vállkörzés! Vállkörzés!
De az az igazság, hogy nem is láttam magamat tisztán.
Hiába néztem a tükörbe, nem láttam a valóságot.
Ezért úgy döntöttem, kipróbálok valamit.
Valami újat.
Mostantól új szabályt vezetünk be a stúdióban:
nincs több tükör!
- Egyetértetek? - Igen!
Jó! Ugráljatok velem! Öt, hat, hét, nyolc!
- A közérzetünk a fontos! - Igen!
- Azért jöttünk, hogy erősödjünk! - Igen!
Hozzáadunk a testünkhöz, nem elveszünk belőle!
Készen álltok a változásra?
Mit szóltok a méhekhez?
Rászabadítunk egy csomó méhet?
Aha, erre gondoltam. Ja.
Ez nagyon tetszik.
Csak a szállításuk…
Az is baj, meg egy halom más probléma is van azzal,
ha „rászabadítunk egy csomó méhet”.
Hazugnak nevezett.
Ez folyton engem bámul.
Miféle műsor ez?
Te meg miről beszélsz? Ez egy báb!
Hát, szerintem rossz ötlet volt ez a buli.
Dobbantsunk! Gyere, cica!
Várj, nem dobbanthatunk! Aláírtuk a szerződést.
Én nem írtam alá semmit.
Jól van, figyeljetek!
Jézus, gyere le!
Beszéltem Hartmannal.
Nem vonják vissza a sütireklámot.
Csak szüneteltetik, amíg a sheilás dolog elül.
Ráadásul a tévében csinálta! A saját otthonomban!
Még ne vessük el a méheket! Vagy darazsakat. Többször szúrnak.
Nem, nem. Ki van zárva. Elég a rohadt méhekből!
Bocs, csak…
Légyszi, értsétek meg,
hogy a Betűzős Barátok nem egy szimpla gyerekműsor!
Ez Sheila kislányának a kedvence.
Amíg mi várunk, hogy elüljön a nyüzsi, addig…
Az igazi otthonában támadjuk meg.
Pontosan. Ahogy Patty néném mondaná: „Üzenetet küldünk.”
De beteg vagy!
Csíp téged.
Atyaég! Köszi, hogy eljöttetek!
- És ne feledjétek: nincs több tükör! - Nincs több tükör!
Köszönjük! Van levelezőlistánk! Igen.
- A riportert beküldtem az irodádba. - Köszi. Hogy?
Ne feledd, óvatosan fogalmazz!
Nehogy többet csaljon ki belőled, mint szeretnéd!
Ez csak egy riporter, Fidelia! Nem az ördög. Vagy ügyvéd.
Hát, elég jóképű.
De az ördög is az.
A titkárnőd engedett be. Semmit sem kérdezett.
- Nem túl óvatos. - Valaki másnak hitt.
És én most ki vagyok neked?
Ha megkérdezné a recepciós, és őszintén kéne válaszolnom,
én nem tudnám megmondani.
Ugye nem hívtalak fel megint?
Nem. Most saját indíttatásból jöttem.
Megfogadtam a tanácsodat, hogy küldjem el Mariát pszichológushoz.
Nem jártam sikerrel.
Elküldted? Az akarata ellenére?
Nem, megkérdeztem. Visszautasította,
ami új és kellemetlen élmény volt számomra.
Nem ahhoz szoktál, hogy ellenkeznek neked.
Ez nem teljesen így van. Te is visszautasítottál.
Hát, az nem úgy történt.
Te is jársz valakihez? Terápiára?
Jelenleg nem, de jártam.
És segített?
Mutasd meg, hogyan működik!
Leüljek?
Vagy lefeküdjek?
Fekve komfortosabb.
Hogy vagy ma?
- Értem. Akkor nem… - Ne! Csak…
Hogy érzed magad? Mesélj az érzéseidről!
Jól van.
Én… most…
össze vagyok zavarodva.
Dühös vagyok.
Bizonytalan. Frusztrált.
- Az egy érzés? - Ha te annak gondolod.
Van erre valami szabály, vagy nincs?
Vannak szabályok, de a lényeg a beszélgetésen van.
És a biztonságos közegen.
Mint az imánál.
Csak egy megbízható szakemberrel.
Azt honnan tudod, hogy megbízható?
Nem tudod. Ezt te döntöd el.
Tehát hit.
Már nem tudok Mariában megbízni.
Magánnyomozót állítottam rá, ahelyett, hogy elé állok.
És nem tudom, miért.
Mitől félsz?
Én nem félek senkitől.
De…
Te mitől félsz?
Attól, hogy mások meglátják… a valódi énemet.
Ezért nyilván elmész szerepelni a tévébe.
Az csak egy részem.
Látnod kellett volna az embereket az órája után.
Mármint eddig is izgatottak voltak előtte meg közben,
de a tévés vallomása után
rendesen odamentek, hogy megérintsék. Mintha Jézus lenne, basszus!
Mármint ölelgették meg sírtak,
ott ömlengtek neki.
Így tökre érthető, hogy most már könyvet is ír.
Könyvet? Könyvet ír?
Aha.
Manapság bárki csinálhat saját kiadású könyvet.
Remek. Örülök a sikerének.
Nem, előleget kapott egy kiadótól.
Nyugati parti?
New York-i.
Sze…
Szerepel a tévében, ahol a bajairól beszél,
erre most könyvet írhat róla?
Úgy tűnik.
Figyu…
végeztél odalent?
Mert én még nem.
Hát jó.
Én is akarok könyvet írni.
Voilà!
Csodásan néz ki.
Tengeri sügér, sült újkrumpli, és ezt kapd ki…
kelbimbó!
Tudom. Mindenki azt hiszi, utálja.
De csak mert mindig szétfőzik.
Nem bánnak vele kellő tisztelettel.
- Nem tudom, te hogy vagy vele… - Ez…
…de kancásabb vagyok, mint egy katonafeleség.
Ha így folytatja ezt a kelbimbózást…
le fogok csúszni a székemről.
Bocsánat. Jártatom itt a számat!
Belelkesedek a kaján.
- Bocsi. Ilyen vagyok. - Nem, nagyon aranyos vagy.
Olyan szenvedéllyel beszélsz róla!
És…
Folytasd, kérlek!
Jó, tehát az a titka, hogy éppen csak leforrázzuk,
mert így kinyílik az íze.
Mint egy ablak…
Ablak? Mire? Az unalomra?
Te nem ezt szereted. Nem ezt akarod.
Inkább Mr. Mormonnal hemperegnél egy jót az ágyban.
Nem vagy te kíváncsi Mr. Paradicsomfej zöldségeire!
Jól van. Elég lesz!
Igaz.
Nem, a… Bocsi. Elég a magyarázatból.
- Jó. Hát… Igen. - Kóstoljuk meg! Jól van.
- Isteni! - Szuper.
- Ez isteni, köszi. - Itt… Szuper…
Itt a só, ha kell.
Nem szoktam túlsózni.
Leszarjuk a sódat!
- Szerintem ez így tökéletes. - Igen.
Figyelj, amúgy hadd mondjak valamit!
Rosszul érzem magam, hogy a mayás dolgot erőltettem.
Nem hiányzik most ez neked.
Ez a pasas semmit sem tud úgy kérni, hogy ne visszakozzon?
Nem baj, hogy rákérdeztél.
Sokkal jobbat érdemelsz. Sokkal, sokkal, sokkal jobbat.
És beszélni fogok Dannyvel, amint lehet.
- Biztos? - Most mondja!
- Legyél férfi, te nagy punci! - Úristen, állj már le! Kérlek!
Jó…
Bocsáss meg!
- Csak nehéz napom volt… - Nem kell magyarázkodnod.
- …szeretném élvezni… - Jó.
- Igen, most csak… - …ezt. Most.
Együnk inkább!
Ez a hal…
- Lehet, mégis megsózom. - Az a titka…
Hosszú napod volt?
Igen. Hú, ne is mondd!
Hát, érzem is, hogy dolgoztál valamin.
Jól van már! Jézusom, Deb!
Nyugi! Lett valakid. Örülök neki.
Csak… bár megismerhetném ezt a nőt a két gyerekével!
Annyira bámulatos lehet…
Fidelia az, vili? Sheila asszisztense.
- Ne! - Kimondtam. Jó? Jézus Mária!
Mielőtt bármit mondasz… Mielőtt bármit mondanál,
tudd, hogy igen, 20 éves, de nagyon érett
- és intuitív! - Sheila fel fog robbanni.
Mióta érdekel engem, hogy mit gondol Sheila?
- Régen kaméleonszerű cafkának nevezted. - Az tíz éve volt. Most már fosok tőle.
Neked sem ártana.
A tévében elnézve most már igenis kikupálódott, baszki!
- Igen, ki. - Úristen!
Még mindig szereted, mi, te pöcs?
Annyira akarod, hogy próbálsz a közelébe férkőzni.
Most megölelem a lányomat.
- Jó, szupi. - Mert nehéz napom volt.
Hé, Danny! Azért zuhanyozz le!
Azt hittem, dolgozol.
Dolgozhatnék, de nem akarok.
Láttam ma a kolleginádat a boltban.
Azt hitte, nem látom.
De én Juárezben nőttem fel. Kiszagolom, ha követnek.
Elárulod, hogy mire kellett ez az egész?
Úgy érzem…
hogy már nem is ismerlek. Mert…
És az, hogy a nyomozód végigkövetett a zöldségosztályon,
segített?
Nem.
Nem a bizalmatlanság az oka.
Csak már alig bírom egybetartani ezt az egészet.
Nem is kell.
Mármint bíznod bennem.
Amikor újabb gyereket terveztünk…
Amikor próbálkoztunk,
akkor elmentem egy szakorvoshoz, a gyülekezetünkön kívül,
egy egyetemre.
Ő azt mondta, hogy elég petém van.
Bőségesen.
Ami azt jelentette, hogy az akadály a te részedről jött.
Felajánlottak egy olyan megoldást, amire sosem mondtál volna igent.
Bár azelőtt én sem.
De aztán ott találtam magam a székben,
és hagytam, hogy más spermáját fecskendezzék belém.
És így áldott meg Isten Grace-szel.
A lányunkkal.
Megtettem, amit kellett,
hogy „egybetartsam az egészet”.
Most pedig hagylak átöltözni,
én pedig megmelegítem a vacsorádat.
- Szia! - Szia!
- Bejössz? - Be, be.
- Remek. Mi újság? - Meg akartam kérdezni…
Bocsi! Előbb te!
Randizgatok valakivel.
Értem.
A neve Carlos, és ő… Mi…
úgy gondoljuk, hogy már találkozhatna Mayával.
Jó, oké, aha.
Hát, ez klassz. Szuper.
Ez a természetes folyamata ezeknek a dolgoknak.
Furcsa is lenne, ha járnál valakivel, és ő nem találkozna Mayával.
Mintha két külön életet élnél.
- Ami egyáltalán nem jellemző rád. - Nyugi, Danny!
Így egyeztünk meg…
- Én is randizgatok ám. - …ha valamelyikünk…
- Igen? - Igen, csodálatos nő.
Szépen, lassan haladunk,
de most már nagy a kísértés, hogy felgyorsítsuk.
Honnan ismered?
A munkából.
- És Maya találkozott már vele… - Ez jó kérdés!
- Mi? Hogyhogy „jó kérdés”? Mi… - Anyuci! Tetszik a ruhám?
Jól van.
Atyaég!
- Hát ez meg mi? - Nem tőlem szedte.
- A tévében látta. - Aha.
Csak gyerekműsorokat néz, azt is módjával, igaz?
- Igaz. - Igen, csak azt.
- Szia, Sheila! - Szia, Deb!
És amúgy szívesen, hogy mindkét gyerekedet pesztrálom.
- Na! - Mondtad már neki?
Ja.
Erről az egészről amúgy a te barátnőd tehet.
Az a Kelly Kilmartin.
Hát, nem mondanám a barátnőmnek.
Ő a Betűzős Barátok heti sztárszereplője.
Azon a képen olyan vagyok, mint egy kancsal cowgirl.
De legalább a lányod jól szórakozik.
A melleivel.
Maya, induljunk, jó?
Maya, visszaadod apának a teniszlabdáit?
- Nem! - Hagyd már, Maci!
- Ebből elég. - Ne!
- Köszi. Ideadod? - Ne!
Most nem vagyok túl jól.
Köszi, hogy ilyen megértő vagy!
Jó. Rendben. Jó éjt! Jó éjt!
Újabb nap, újabb hazugság egy pasinak.
Nem hazudtam neki.
De nem is vagy rosszul.
Csak bánt a lelkiismeret, hogy mennyire megörültél Mr. Mormonnak.
Bárcsak megöltelek volna rendesen!
- Pedig én megpróbáltam. - Ugyan már!
Akkor mi a terv? Egyedül tengeted majd az életedet?
Nyilván semmilyen tervem sincs.
Azt látom.
Mindenkit ellöksz magadtól,
aki szeretetet vagy gyengédséget mutat feléd.
Tényleg.
De miért csinálom ezt újra és újra?
Mert inkább vagy egyedül, mint hogy megbántson vagy csalódást okozzon bárki.
Vagy, most őszintén, halálra untasson.
Tényleg nagyon untat… Carlos.
A kedvessége.
De mi a fene bajom van?
Kivételes vagy. A kivételes emberek magányosak.
Pedig már sokkal jobban voltam!
De a jobb csak az unalmas szinonimája, és azt te nem akarod.
De egyedül sem akarok lenni, betegen.
Nem vagy egyedül. Itt vagyok neked én.
Hiányzik Greta. Hiányzik egy igazi barát.
De nem becsülted meg, nem hallgattál rá.
A barátság két emberen múlik, te dagadt ribanc!
- Ne nevezz így! - Akkor ne legyél az!
Figyelj! Te vagy a probléma. Te zársz el mindenkitől!
Nem vagy a barátom. Sem a szerelmem.
Egy hívatlan vendég vagy, aki az istennek sem akar hazamenni.
Hányszor mondjam már, hogy hagyjál békén!
- Hagyjál békén! - Anyuci?
Kicsim?
Jaj, istenem!
Nem vettelek észre.
Kihez beszéltél?
Senkihez. Senkihez nem beszéltem.
Gyere, feküdjünk le!
Ezt a kettőt kérem! Köszönöm.
Egy kóstolót esetleg?
Rendben.
- Finom. - Az a Lila Cseroki.
Az egyik örökségfajta paradicsomunk. De van még Zöld Zebra…
Elviszek ötöt.
Öt darabot a…
Ládát.
Öt ilyet?
Elviszem az egész…
Az összeset.
Rendben. Akkor intézem is.
Étteremnek vásárol? Mert nem tűnik ismerősnek.
Nem, saját használatra veszem.
Rendben vagyunk?
Hogyne.
Hallottam, hogy különleges dolgokat kínál,
így gondoltam, megnézem magamnak.
Értem, akkor máris idehívok valakit segíteni!
Nem szükséges.
De, de. Elég nehéz lesz.
És hogy áll a kapcsolata?
Tessék?
Mi éppen nehézséget élünk át.
Sajnálattal hallom.
Maga szerint igaz, hogy a nehézségek megerősítik a kapcsolatot?
Igen.
Néha azon gondolkozok, hogy milyen lenne egy tüzes kapcsolat.
De mindig rájövök, hogy a tűz kihuny.
És csak a kitartás marad.
Ehhez pedig két ember kell.
Mindjárt szólok valakinek, hogy… Segítenél neki elvinni azt az ötöt?
- Igen. - Gondolja át!
Sheilát nemigen fogja meg, ha nincs meg az a bizonyos láng.
- Mi a… - Minden jót!
A kocsim ott lesz.
Amikor
a világ nagyon hatalmas, nagyon sötét, nagyon ijesztő,
akkor mindig van valami, amit elmondok magamnak.
Azt, hogy bárhol,
bármikor felbukkanhat a varázslat!
Hol vagyok? És miért kívántam meg a répát?
Ki mondja meg neki?
De mit?
Hogy jutottál be ide?
Besétáltam. Senki sem állított meg.
Nem lehetsz itt.
Ő nem igazi. Ugye ezt tudod?
- Micsoda? - Ő nem igazi.
- Nem vagy igazi! - Annyira…
Nem vagy igazi! Annyira mű vagy!
Bocsánat, nem tudom, hogy került ide…
- Mű! - …de már megy is.
Mű, és még hazudik is!
- Most elmész. - Műnő!
Elmondanád, hogy mi a fene folyik itt?
Elmondanám, ha tudnám.
Ő nem igazi.
Se a neve, se a haja, se a nagy bolti cicije!
Ne nyúlj hozzám! Ki mondta, hogy hozzám nyúlhatsz?
Nem számít, mert nem vagy igazi. Én igen.
Ahogy te is, Greta.
Igazi vagy. Az én barátnőm!
És sajnálom! Azért jöttem, hogy bocsánatot kérjek.
Szükségem van rád.
Kérlek, gyere vissza!
Menjünk!
Na!
Te jobb vagy nála. Jobb vagy nála.
Nálam is jobb vagy. Komolyan.
- Azért ne túlozzunk! - De tényleg!
Eressz el!
Te lehetetlen nőszemély!
Hé! Greta!
Greta? Gretel? Gradel? Gradel!
Most ki roppantja ki a hátamat?
Nem az ő ötlete volt a gyerekműsor.
Az enyém volt. Én csináltam.
Miért?
Főleg, mert neki használt, neked meg ártott.
De inkább az utóbbi.
Érthető.
Annyit kell még tennem, hogy visszanyerjem a bizalmadat!
És azt is meg kell magyaráznom…
Igen, egyetértek.
De lehetne ezt máskor? Húzzunk innen a búsba!
Annyira éhes vagyok!
Ja, én is.
Én is… éhes vagyok.
Igen? Mit ennél?
Hamburgert.
Akkor szerezzünk egy kurva hamburgert!
VÉGE
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra