Štai ji!
Džiaugiesi, kad dalyvauji pasirodyme?
Nesijaudink. Puikiai pasirodysi.
Tu - puiki Laisvės statula.
Mudu su tėčiu labai tavim didžiuojamės.
O po pasirodymo
pasikalbėsiu su tavim apie kai ką labai svarbaus.
Įvyks dideli pokyčiai.
Tik į gera. Tik...
Sveiki?
Karlosai?
Ne. Atleisk, čia tik aš, ne Karlosas.
Ką čia veiki? Kas vyksta?
Tarėmės susitikti mokykloje.
Taip, ir dar sakei, kad jos kostiumas bus maiše.
Ten buvo toga. Buvo karūna, bet deglo - ne. Deglo nėra.
- Aš... Ką? - Mamyte?
Labas, mieloji. O varge. Taip džiaugiesi, kad dalyvauji pasirodyme?
Ne.
Nesijaudink. Puikiai pasirodysi.
Būsi puiki Laisvės statula.
Be deglo - ne.
Jėzau Marija. Po šita sofa - kažkoks siaubas.
Kada paskutinį kartą tu tiesiog...
Maja, nagi. Gal gali, prašau, paieškot savo kambaryje?
Ji jo ten neras,
nes sudėjau visą jos kostiumą į maišą, kurį ji nusinešė į tavo namus.
Tau reikėjo tik nieko nepamesti, Deni.
Prakeikimas, neturim laiko.
- Visiška nesąmonė. - Taip, visi jaučiam įtampą, Šeila.
Jau priprakaitavau vieną švarką. Nori, kad sugadinčiau ir antrą?
Noriu, kad liautumeis gadinęs absoliučiai viską, prie ko prisilieti.
Dar noriu, kad liautumeis dulkinęs visas iš eilės, taip pat ir mano padėjėją.
Gerai, dabar stengiuosi padėti Majai,
o tu kalbą nukreipei kitur.
Bet galėčiau paklausti, ką, tavo manymu, besikeičiantys meilužiai,
- kuriuos mato... - Radau!
Mano galvijų rinkinys.
Maja, manėm, kad radai deglą.
Ne, jo čia nėra.
Mes to nežinom. Dar ne.
Galiu užkąsti?
Mieloji, nemanau, kad yra laiko užkandžiams prieš pasirodymą.
Bet aš išalkau.
Gerai, gal galiu greitai ką nors pagaminti.
Ko gardaus norėtum, mažute?
Mamytė neturi namie gardumynų, širdele,
tai gal sugalvok ką nors ne tokio gardaus.
Gal tegul tėvelis paruošia užkąsti?
Ar norėtum, mažute?
Gerai.
Žinoma, tai didelis pokytis.
Bet toks jau tas gyvenimas - pokyčiai ir iššūkiai...
Ne! Kaip?
Niekas to nemato. Jo čia net nėra.
Jis net nebaigtas. Neturi laiko viskam sutvarkyti.
Tu tai jau padarei.
Dabar užbaik.
Man kilo mintis.
Gal vaidinkime be deglo?
Žinai, mes jį tiesiog įsivaizduosim. Apsimesim.
Tą ir reiškia vaidinimai.
Nemalk jai šūdo.
Deni, gal galėtum tiek daug nesikeikti Majos akivaizdoje?
Taip, ne, tai ją labiausiai žaloja šiuose namuose.
Galiu su tavim trumpai pakalbėti?
Gerai.
Kas?
Man nepatinka pasyviai agresyvūs kaltinimai, kuriuos...
Klausyk, turiu teisę rūpintis Majos gerove.
Net kvapą gniaužia, kaip tu nusikliedi.
Ne, tu nebegali ant manęs pilti tokio mėšlo, aišku?
Tik ne po to, kai šitaip pasiaukojau.
Ko tu esi atsisakęs?
Aš norėčiau pamatyti sąrašą, ką tu paaukojai dėl savo šeimos.
- Tada sudarysiu tą sušiktą sąrašą! - Tėveli!
- Ar turi sušiktą rašiklį? - Nerėk! Tu ją gąsdini!
Aš? Gąsdinu ją? Aš?
- Taip, tu! - Mamyte!
Man iki gyvo kaulo įgriso, kad kaltini mane dėl viso mėšlo,
nutikusio šiai šeimai ar pasauliui.
Žinai, ką? Taip, kartais galiu kur nors nukišti vieną ar kelis deglus,
bet nesu blogas žmogus!
- Beproty... - Suaugusieji!
Maja, išsitrauk jį iš burnos tučtuojau, prašyčiau.
Maja, nejuokinga. Išsitrauk. Šeila?
Mieloji, išspjauk.
- Išspjauk. - Negaliu. Aš ją prarijau.
Tai ne juokai, Maja. Turi tuoj pat išspjauti.
- Baik! Tu ją gąsdini. - Ji gąsdina mane!
- Jai viskas gerai. - Tuoj pat važiuojam į ligoninę.
- Ne, nevažiuojam. - Ne! Jokių ligoninių!
Neturi balso teisės. Ką tik prarijai pavojingą daiktą.
Tu panikuoji. Nurimk.
Taip, žinoma, panikuoju! Ir ne šiaip sau! Sek mano pavyzdžiu!
Prašau, sekundėlei susiimk.
Palaukti sekundėlę, kol mano dukra mirs nuo nuodingo kiaulytės plastiko?
Gerai. Žinai, ką, mieloji?
Būk gera, pabūk čia. Aš tik trumpai pakalbėsiu su tėveliu.
Eik su manim.
Dieve! Gal baigsi mane stumdyti?
- Jėzau Marija. - Turi susiimti.
Mes net nežinom, iš ko ta kiaulė pagaminta, blemba.
Gal iš švino, gyvsidabrio ar bario!
Mes to nežinom.
Aš sudėjęs daug vilčių į Majos mirtį, supranti?
Norėčiau, kad ji būtų peržengusi 90-metį.
Norėčiau, kad ją suptų draugai ir šeima.
O ne mirtų sulaukusi šešerių, apsupta sušiktų nuodingų galvijų.
- Todėl, taip, aš bijau, aišku? - Gerai. Suprantu.
Žiūri į tai rimtai, nes tai rimta.
Taip. Ir norėčiau ištraukti tai iš jos tučtuojau.
Mes vienoje pusėje. Mes tik...
- Pakvėpuok su manim, gerai? - Ką?
Įkvėpk pro nosį. Iškvėpk...
pro burną. Įkvėpk.
Neskubėk.
Ar dar turime enciklopedijų rinkinį, kurį mane privertė nusipirkt tavo tėvas?
Turim.
Gerai. Tikrinam pilvą kas penkios minutės. Kaip dabar tavo pilvukas, Maja?
Taip pat. Gerai.
Gerai, bet pasakysi mums, jei kas nors pasikeis, ar ne?
Gerai, bari, ką mums pasakysi? Gerai. „Nurijus gali...
sutrikti organų veikla, sutrikti vystymasis.“
Gerai, nežinome, ar ten yra bario.
Be to, vaikams pavojingiau, nes jų medžiagų apykaita spartesnė,
o baris gali staiga užsiliepsnoti. Smagu.
Nekenčiu šios šalies. Šiaip jau, nekenčiu visų šalių.
Gal galėtum, prašau, parnešti į Majos kambarį?
Tik manau, kad jei išsiaiškintume, kur pirkome žaisliuką,
sužinotume prekės ženklą, rastume dėžutę ir perskaitytume etiketę,
tada man būtų... mums būtų ne taip baisu.
Manau, kad jį padovanojo.
Vargu ar būčiau pirkusi jai žaisliuką, susijusį su ferma.
Močiutė Loli!
Močiutė Loli nupirko man fermos rinkinį gimtadienio proga.
Tikrai? Tu įsitikinusi, širdele?
Ji pasakė: „Mamytė tau šito niekad nenupirks.“
Močiutė Loli tikrai galėjo taip pasakyti.
Labai gerai. Šaunuolė, Maja. Gerai.
Galiu paskambinti. Manęs niekas neslegia.
Aš pati.
Gerai.
Tėveli, ateik čia!
Taip, jis dabar čia.
Jos kalba apie tave.
Nes jis vis dar jos tėvas, o aš...
Gal jai ir sunku suprasti. Aš nežinau. Aš...
Mama, gal nepradėkim?
Man tik reikia, kad prisimintum, kur pirkai rinkinį, nes...
nes Majai jis labai patinka,
ketinau tokį pat padovanoti jos draugei per gimtadienį.
Kuriai draugei? Dženei S.? Dženei G.? Dženei...
Nepertraukinėk mamytės, kai ji meluoja Loli, gerai?
Patikrinam pilvuką?
Truputį noriu į tualetą.
Gerai, laikas į tualetą. Tik tiek ir norėjau išgirsti.
Skrendam.
Aš tikrai...
Nesuprantu, kodėl įžei...
Pala, ką paimsi?
Prašau, mama, nereikia. Prašau, nepadėk ragelio.
Čia dešimt dolerių.
Daugybė pinigų.
Ir jie bus tavo, jei tik nueisi į tualetą, gerai?
Jie lauks tavęs čia, gerai?
Kruela suteikė informacijos?
- Šiaip jau daug pasakė. - Gerai.
Ji rado čekį už nupirktą žaislą.
Įspūdinga.
Taigi, paskambino į „Klemsono žaislus“,
- kurie, žinoma, buvo uždaryti. - Ne taip įspūdinga.
Bet ji pažįsta ponią Klemson iš sodininkų klubo,
- todėl paskambino jai į namus. - Aišku.
Ir pakalbėjo su pačiu ponu Klemsonu.
„Keystone“ kolekcinis ūkio ir daržinės rinkinys.
Močiutė Loli gerai padirbėjo.
- Atsiprašau. - Ne.
- Puiku, gerai. Taip. - Viskas gerai. Taip, ne.
Ką darai?
Paskambinsiu senutėms į bibliotekos registratūrą,
tad palinkėk man sėkmės.
- Bet dabar devynios vakaro. - Jos ten.
Bus ten visą naktį.
Kaip laikaisi?
Kai mano dukra galiausiai pakils nuo puoduko,
ten iškeliaus visa šeima.
Pažadu saldumynų damoms registratūroje, patikėkit.
Gerai, Džoise. Ačiū. Viso.
O Dieve. Man nerūpi, ką sako kiti, bet biblioteka - velniškai kieta.
Gerai. Geros naujienos?
- Puikios. Jos surado žaislų rinkinį. - Ir?
Peržiūrėjo visus išvardintus komponentus. Nuodingų nėra.
- Gerai! Bario nėra? - Nėra!
Ir štai taip
aš vėl pamilau šitą sumautą šalį.
- O varge. - O Dieve.
Nežinau, kas nutiko su tuo bučiniu.
Ko gero, sekundėlei pamiršau, koks dabar mano gyvenimas.
Niekis.
Aš tik dėkinga, kad mes tai išsiaiškinom.
- Kartu. - Taip.
Aš noriu, kad žinotum.
Taip, aš irgi.
Nes, žinai, tiesiog...
- Ir tu perimsi? - Gerai. Taip.
- Būsi atsakinga už kakučių priežiūrą. - Gerai.
O aš keliausiu namo.
Tiesiog paskambink man, kai išlįs. Taip.
Taip, logiška.
Aš vis tiek nemiegosiu, todėl turėtum važiuoti.
- Pailsėk. Taip. - Gerai. Taip.
Be tėvelio nekakosiu.
Tai labai miela, bet...
Noriu, kad visa šeima pasivaišintų pica arba nekakosiu!
Užeik. Neprivalai laukti ten.
Iš viso 8,50 dol.
Tikrai?
Tikiuosi, iš šios sumos nubyrės ir tau ir taviškiams.
Šūdas. Ne.
Maniau, kad turiu grynųjų, bet neturiu.
Gal kas viduje turi 8,50 dol.?
Taip, užsičiaupk. Atleisk. Taip, žmonės čia turi 8,50 dol.
Mano buvusi žmona čia.
Ji turi daug kartų po 8,50 dol., nes ji turtinga.
Aš tik Denis.
Pasakysiu, ko nenorėčiau daryti -
prašyti buvusios žmonos
dukters, kuri taip pat čia, akivaizdoje...
8,50 dol., kad sumokėčiau už šitą picą, supranti?
Gali man padėti? Gali išgelbėti gyvybę?
Esi girdėjęs apie prabangų prancūzišką prekių ženklą „Hermès“?
Jo negaliu atiduoti. Jis mamos.
Ne, mano žmonos.
Buvusios žmonos. Jėzau Marija.
Šūdas. Tai bent dienelė.
Kas čia dabar vyksta?
Rūkai? Nes aš turiu žolės. Galius sumokėti žo...
Tiesiog paimkit picą.
- Galiu? - Taip.
O Dieve. Trentai, ačiū. Tu mane išgelbėjai.
- Paleiskit mane arba aš ją atsiimsiu. - Taip.
Tu teisus. Gerai sakai.
O Dieve.
Nežinau, ar jums tai rūpi, bet šitas ženklas buvo nuverstas lauke.
O gal paslėptas krūmuose.
Žodžiu, jis galimai buvo pervažiuotas. Galimai tą padariau aš.
PARDUODAMAS - GREIDIS ŠELDONAS „ŠELDONO IR ŠELDONO NEKILNOJAMASIS TURTAS“
Pigi pica.
Ji mane pribaigs, bet susitaikau su savo likimu.
Kaip „Scoots“.
- Kaip tu drįsti? Dieve. - Kas tas „Scoots“?
- Restoranas Katalinoje... - Žmogaus teisių pažeidimas.
...o tai - sala.
Ten mudu su tavo mama vykome į medaus mėnesį.
O medaus mėnuo - tokios atostogos, kurias paimi po vestuvių.
- Žinau, kas yra medaus mėnuo. - Gerai.
Taigi, vieną mūsų medaus mėnesio popietę
tavo tėvelis išnuomojo burlaivį
ir nuplukdė mus
palydėti saulę, pagurkšnoti šampano ir...
- Bučiuotis ir panašiai? - Būtent.
Bet prieš lipdami į burlaivį, nuėjome į restoraną, į „Scoots“.
Ir tada viskas pasikeitė.
Taip. Bet ne iš karto.
Iš pradžių išplaukėme burlaiviu, diena išties buvo graži.
Tikrai. Rožinis dangus, tobulas oras.
Ir tada paleido vidurius.
Laive buvo tualetas?
Taip, tarkim, kelionės pradžioje
tualetas laive buvo,
o jai besibaigiant...
Tėvelis jį sulaužė.
TV tualete. Amerikietiška svajonė.
Kertu, kad Reiganas šiuo metu daro tą patį.
Nori ko nors išgerti? Vyno, alaus?
Ne, ačiū.
Taip. Taip, aišku, kad noriu.
Nežinau, kodėl taip pasakiau.
Kokį vyną geri šiais laikais?
Nenoriu dabar apie tai kalbėti.
- Aš tikrai pavargusi. Ir aš tik... - Taip. Gerai.
Ketinai man pasakyti, ar ruošeisi laukti, kol sužinosiu?
Žinoma, kad ruošiausi pasakyti. Turim susitarti dėl logistikos.
Manei, man nerūpės? Man bus tas pats?
Žinau, kad ne tas pats. Bet tavo jausmai...
nebėra mano rūpestis.
Tai dėl jo?
Ar tu persikraustai pas savo vaikiną?
Neprivalau tau to sakyti.
Mes su Karlosu išsiskyrėme.
Nusipirkau namą paplūdimyje.
Kur... Ne...
Tą, apie kurį kalbėjom ir kurį apžiūrėjom?
Los Andžele. Santa Monikoje.
Šeila, tu nekenti Los Andželo.
Išsikraustėme į San Diegą, nes tu nekenti Los Andželo.
Aš pradedu iš naujo. Verčiu švarų lapą.
Žinoma. Nupirko ir apmokėjo Džonas Brymas.
Nupirkau ir apmokėjau aš. Užsikrušk.
Tą vakarą mes tik atsisveikinome.
Nors ir neprivalau tau aiškintis.
Tuo metu tu miegojai su mano asistente.
Kaip suprasti „atsisveikinai“?
Jis taps fundamentalistu su žmona ir vaikais.
Ir kaip dėl to jautiesi?
Tau tikrai rūpi?
Taip. Visada.
Aš pykstu ir pavydžiu.
Taip, ir aš.
Ne jai, o jam.
Dėl to, kad jis turi kažką tvirto, kur gali grįžti.
Taip, skamba gan neblogai.
Atrodo, kad lenda!
Ar kas nors nori ką nors pasakyti?
Žinai, ką? Gal tą garbę suteiksim tau.
Tu to nusipelnei.
Myliu tave iki dangaus
Myliu tave ir kaklą apkabinu
Myliu tave, dičke tu mano.
Myliu tave, Maja. Niekad nesikeisk.
Myliu tave, mamyte.
Ir atleidžiu tau, tėveli.
Tu nenorėjai vairuoti taip, kad išsigąsčiau. Labanakt.
Aš atsiprašau.
- Man nerūpi. Ne. - Tikrai?
Ne, man nerūpi.
Padariau klaidą. Atsiprašau.
Nereikia apie tai...
kalbėti vėl ir vėl.
Aš ne...
Žinai, žvelgiant į praeitį, džiaugiuosi, kad neįsigijom šuns.
Ko gero, aš irgi.
Sunku būtų buvę išsaugoti dar vieną padarą gyvą.
Štai kodėl ji buvo pelė.
Taip. Šūdinai dėl to jaučiuosi.
Ką tai pakeis?
Nieko.
Matėjas Hylis - kada nors kalbėjai apie jį su Maja?
Taip beviltiškai nori pakeisti temą?
Taip, akivaizdu.
Ne, Dieve, ne. Kodėl turėčiau?
Nes jis - tavo gyvenimo istorijos dalis.
Žinai, nuėjau į jo paskaitą apie stoikus vien iš pagiežos.
Nemanau, kad jam rūpėjo ar kad jis pastebėjo.
Taip įpykau, kad jis tau pasipiršo, o tu sutikai.
Bet aš už jo neištekėjau.
O tu irgi su kažkuo susitikinėjai.
Su Elena iš Fresno.
Su studente, o ne fakulteto dekanu.
Bet aš norėjau tik tavęs.
Nereikia.
Tu taip nedarai?
Neprisimeni senų laikų ir apie juos negalvoji?
Stengiuosi to nedaryti. Aš judu į priekį.
Čia ir esmė. Todėl man reikia naujos pradžios, vien tam...
Stengiesi. Vadinasi, kartais...
- Nesiilgiu mūsų studijų laikų... - Romano.
Štai kas tai buvo. Tu ir aš. Taip viskas prasidėjo.
Mūsų slaptas romanas.
Žinau, kas tai buvo. Aš apie tai negalvoju.
Aš tavim netikiu.
Iki šios dienos nesu matęs tavęs laimingesnės, nei buvai tada.
Mes buvom vaikai. Vaikai būna laimingi. Mes žaidėme.
Mes buvom įsimylėję ir mylėjomės.
Ir mums buvo po 20 metų. Vargu ar vaikai.
Tai nebuvo tikras gyvenimas.
Tau patiko.
Neaiškink, kas man patinka.
Tu nebežinai, kas man patinka. Dabar domiuosi kitais dalykais.
- Savo darbu. - Tais laikais.
Be to, visą gyvenimą melavau žmonėms apie tai, ką jaučiu.
Aš puikiai tą sugebu. Visada mokėjau.
Nereikia.
Nesumenkink to, ką turėjome savo burbulėlyje.
Tada pažinojau tave kaip nuluptą.
Ir tai buvo ypatinga.
Tarp mūsų viskas baigta, Deni.
Taip, žinau. Patikėk.
Aš tik sakau, kad esu dėkingas, supranti?
Ir kertu, kad Džonas Brymas taip pat buvo dėkingas už judviejų burbulą.
Nori susipykti? Ar to nori?
Ne, nenoriu. Aš tik...
Noriu, kad pripažintum, jog tada viskas buvo tikra ir gera.
Gerai. Tada buvo gera.
Gal burbulas - vienintelė vieta, kur man gera.
Ar tą nori pasakyti?
Ne, aš taip nemanau.
Man reiktų eiti.
Pakankamai apsvaigai, kad sėstum už vairo?
Šmaikštu.
Per ilgai užsibuvau.
Ne.
Atvirkščiai, jaučiu, kad pagaliau prašnekai protingai.
Romanas - geriausia, ko galėčiau tikėtis savo meilės fronte.
Padėtas į lentynėlę, seksualus, bet gėdingas, laikinas, be ateities.
Ištekėti aš galiu tik už savo darbo, tiesa?
Todėl turėčiau kraustytis į Los Andželą, kur visi siaubingi kaip aš.
Nekalbėk taip.
Aš siaubinga. Aš sumautai siaubingas žmogus.
Parodysiu tau.
Ne, ateik. Eikš su manim.
Leisk, parodysiu.
Žinai, Karlosas yra geras žmogus, bent jau tu taip sakei.
Ir tu pasirinkai jį. Tai turėtų kažką reikšti.
Taip, jis geras. Taip. Bet aš - ne.
Čia aš, ponia Laisvė. Sumauta melagė.
- Paslaptis atskleista. Taip. - Taip.
Pamiršau, kad jo nebaigiau
ir pamiršau, kad neįdėjau į maišą,
todėl jį paslėpiau.
Geri žmonės taip nesielgia su dukromis.
Gerų žmonių nebūna. Supranti?
Tai grynas mitas. Dauguma tiesiog siaubingi.
Štai. Įrodymas. Pažiūrėk.
- Buvau čia užėjęs ir... - Tik šniukštinėjai mano kambaryje?
Taip, šniukštinėjau tavo kambaryje
ir man labai daug reiškė, kad tu jį pasilikai,
kad jis tau kažką reiškė, nors jį tau padovanojo mano motina,
o tu jos net nemėgsti. Ir ne šiaip sau.
Bet aš jį pasilikau. Įsidėjau į kišenę.
Aš siaubingas.
Tavo mama man jo nedavė.
Jis pusseserės Džudės, buvau pamerge jos vestuvėse.
Ne, mano motina jį tau padovanojo, kai buvai nuotaka mūsų vestuvėse.
Aš to neprisimenu, nes esu siaubingas žmogus.
- Ne, nesi. - Prakeikimas!
Deni, būk geras, liaukis galvojęs, kad mane pažįsti, nes nepažįsti, aišku?
- Niekas nepažįsta. - Dieve, šūdas!
Prakeikimas!
Paklosiu tau ant sofos.
Miego stygius rytoj atsilieps tavo odai.
Nenori, kad jis čia ateitų.
Nenori, kad ateitų.
Nenori.
Viskas baigta. Miegok.
Taip?
Turbūt turėčiau grįžti į savo kambarį, žinai, dėl Majos.
- Taip. - Taip.
Taip. Nenorim, kad ji ne taip suprastų.
- Turbūt man dvokia iš burnos. - Ne, viskas gerai. Man...
Taip.
Man iš burnos gan smirda.
Ar tu...
Nuoširdžiai kalbėjai sakydama, kad tavęs nepažįstu?
Štai ir vėl. Tas poreikis.
Neprivalai jam to duoti. Tu jam nieko neskolinga.
Deni, puikiai mane pažįsti.
Taip.
Išvertė Sandra Siaurodinė