Gerai. Pamėginkime dar kartą.
Sveiki. Taip. Mano vardas - Šeila Rubin.
Esate apie mane girdėję? Juokaujate.
Nenumaniau, kad kas nors žino, kas aš tokia.
Kokia gėda.
Aš tik aerobikos instruktorė, bet dievinu savo darbą.
Suknelė? Turiu ją jau seniai.
Iš tiesų ji labai patogi. Tai drabužis, kurį aš…
Sekundėlę.
Gerai, negali čia slėptis visą naktį.
Metas išeiti į viešumą. Pasirodyti.
Krūtinę aukštyn, šalį - nuo pečių.
Štai taip. Tau pavyks.
Atlošk pečius.
Gerai. Metas pasirodymui.
Gerai įsižiūrėjai, brangute?
Nepanašu, kad kas nors iš čia esančių keltų grėsmę.
Čia ne per daugiausia varžovių.
Čia San Diegas, ne Paryžius. Bet vis tiek.
Varom.
Žinoma, jis nori išeiti. Čia ne jo vakarėlis.
Jis gali tau duoti dvi minutes. Davei jam dvidešimt metų.
- Užkandžių? - Ne, ačiū.
Gera mergaitė. Išlik alkana. Išlik susikaupusi. Štai jis.
Labas.
Turit susipažint su naujausiu žirgu „Stolo ir Granerio“ žirgyne.
Dargi kumelaite.
Tęsk. Tau jo reikia.
Su malonumu noriu pristatyti tave tavo tėvynainiams.
Čia - Ronaldas Bekeris,
pristatęs įspūdingą NT kursą, „50 dienų iki finansinės laisvės“,
Roko Sent Vincentas, parašęs „Nugaros nebeskaudės“
ir Sendis Pitoskis, dviguba grėsmė
su savo knygomis „Sodininkystė paprastai“ ir „Maisto dehidratacija žaliems“.
Dieve, maniau, kad moterys nuobodžios.
Ponai, leiskite pristatyti žmogų, stovintį už „Figūros su Šeila“.
- Šeila Rubin. - Malonu su visais susipažinti.
Jūsų suknelė tiesiog gniaužia žadą.
Kas čia per spalva?
- Guminio ančiuko? - Geltona.
Ogi, labai norėčiau rasti laiko su tavim aptarti
- pristatymo rinkodaros kampaniją. - Ogi!
- Puiku. Taip, susitarsime dėl laiko. - Ogi!
Labas, Robi, bičiuli.
Smagaus vakaro.
Ogis užsiima pirkimais.
Jei jūs jau užkibote, jis gaudys kitą didelę žuvį.
Maisto dehidratacija?
Taip. Praėjusių metų 3 ketv. pardaviau 20 000 vienetų, taigi…
Nespjaukit į šulinį, kad netektų iš jo gerti.
- Einam. - Dar du klausimai.
Ką veiksite kitą antradienį? Ar mėgstate jautienos tartarą?
Ne. Ačiū.
Išlik liekna. Galvok apie prizą.
Mes dar jo nelaimėjom.
Žinau, kad tai ne pats įdomiausias būdas tau praleisti vakarą, bet…
Taip, švelniai tariant, nes tai buvo pasaulinio lygio nuobodybė.
Maniau, kad buvau sutikęs nuobodžių nemokšų savo laikais,
pasirodo, ten buvo tik žiedeliai.
Man nebuvo lengva visus tuos metus
- lankytis tavo akademiniuose renginiuose. - Taip.
Bet dariau tai dėl tavęs.
Taip. Ir aš buvau už tai dėkingas.
Tiesa? Ar ne?
Jam nereikia atsakymo.
Kalbėjau su viena iš jų, bandžiau užmegzti pokalbį,
ji man sako: „Anksčiau buvau demokratė.“
O aš pasakiau: „Tikrai? Kas nutiko?“
Ir ji tiesiog gūžtelėjo. Tiesiog gūžtelėjo ir nusijuokė.
Tarsi tai suknistas pokštas, kad ji tiesiog pasidavė
ir nusprendė plaukti pasroviui.
Tarsi būtų juokinga, kad mūsų prezidentas yra aktorius ir apsimetėlis.
Dar ne.
Žinai, žmonės juokėsi ir iš Idi Amino,
kol jis nepradėjo šaudyti žmonių gatvėse.
Spėk, kas tada nutiko? Staigmena. Ne taip ir juokinga.
Tik truputį ilgiau.
Nors nesitikėjau, kad jie žinos, kas vyksta Ugandoje.
Jie nežino, kas vyksta jų pačių kieme.
- Nereguliuojama naftos pramonė… - Tu jau arti.
- Tik dar truputį. - …gręžiniai, sausra, nuniokojimas.
Tokių dalykų jų mažytės smegenėlės
net negalėtų pradėti suprasti.
Kai tvirtai stovėsi ant žemės…
Visiškai neįtikėtina, blemba.
- Jėzau! - O šūdas.
- Žiūrėk į kelią. - Rimtai? Ką tu darai?
- Mus pakratė. Apgailestauju. - Ne, tu nesigaili.
- Ramiai. - Gailiuosi, gerai?
Dabar aš labai įsitempęs.
Tame vakarėlyje man buvo nelengva.
Vis dar nesusitaikiau su pralaimėjimu rinkimuose.
O atėjus pamatyti, kad bendruomenė nusisuko…
ne nuo manęs, nes svarbiausias ne aš,
bet nusisuko nuo vertybių, kurioms atstovauju.
Tai yra skaudu. Štai kaip yra.
Labai skaudu.
Nekenčiu tavęs!
- Atsiprašau? - Dabar labai tavęs nekenčiu
visa savo esybe. Aš…
Aš tiesiog žiauriai tavęs nekenčiu.
Gerai. Nežinau, ar bandai pajuokauti…
- Ne. - Gerai.
Man taip atsibodo tavo nesąmonės.
Tau prasta nuotaika. Suprantu.
Ne, tu nesupranti. Tu visai nesupranti.
Taip. Aš nesuprantu.
Alio? Eini?
Ne.
Šeila, ten - auklė, gerai?
Aš tikrai nežinau, kaip su ja kalbėtis, be to, aš išgėręs.
Abu prikalbėjome, ko nereikia. Tiesiog eikim miegoti.
Pakalbėsime apie tai ryte, gerai? Eime.
Šeila, einam.
Štai taip.
Ne, Šeila.
Šeila, lipk iš limuzino.
- Vairuotojau, gali važiuoti. Ačiū. - Ne.
Alio!
Gerai. Kur dabar važiuosi, po galais?
Puikumėlis, blemba.
Vienas telefono skambutis gali tapti jūsų pirmuoju žingsniu
kelyje į naująjį save.
„Suk, kad valgytum“ sistema tokia paprasta, kad net aš galiu.
Tereikia sukti, kad sulieknėtum.
O tam, kad būtų dar paprasčiau,
galite užsisakyti mano naują receptų knygą „Lieknėk su Vincentu Grynu“.
Visi mano receptai kruopščiai sukurti, kad būtų maistingi ir gardūs,
o užvis geriausia, kad jie - paprasti.
Visai kaip aš.
Jei paskambinsite dabar, pridėsime be jokio papildomo mokesčio
„Vinio žaliųjų piliulių“ visam mėnesiui.
Teisingai. Mano naujutėlį, natūralų multivitaminų papildą.
Tos mažos stebuklingos piliulės praturtins jūsų mitybą taip,
kad liktumėt liekni ir sveiki.
Ar prisijungsite prie manęs ir perimsite savo kūno bei gyvenimo kontrolę?
Jums tereikia paskambinti šiandien.
Pabudai? Atsiprašau.
Nežinojau, miegi tu ar ne. Pabudai?
Taip. Dabar pabudai.
O aš užplikiau tau kavos.
Šiaip jau, ji pati užsiplikė. Kavavirė su laikmačiu.
Ernis su savo žaisliukais.
Šiaip ar taip, pamaniau, kad galėtume pasikalbėti.
Jei tu pasiruošusi, o jei ne, tikrai nieko tokio.
Tiesiog… Ar tau viskas gerai?
Nes kai vakar čia atvažiavai, taip neatrodė.
Bet nenoriu smalsauti. Todėl…
Ne. Ačiū už kavą.
Ir ačiū, kad leidai man apsistoti čia, jūsų svečių namelyje.
Man tik reikėjo trupučio laiko sau.
Taip, žinoma. Tu visai netrukdai. Tiesą sakant, man labai malonu.
Namelis tavo, kol tau jo reikia.
Ir tai ne mano reikalas. Taigi…
Bet jei norėsi pakalbėti, aš čia,
pažadu nieko nesakyti, tik klausytis.
Man tik reikia trupučio…
- Erdvės. - Laiko.
- Žinai, kad pagalvočiau apie gyvenimą. - Santuoką su Deniu.
Taip, Šeilyt, laukėme to nuo rinkimų.
Buvo sunku žiūrėti į tave
ir žinoti, kad esi tokia nelaiminga, jautiesi spąstuose ir…
Ne, ša.
Tiesiog dabar - tobulas laikas jį palikti, supranti?
Ir, žinau, „Greta, niekad nebūna tobulo laiko“,
nes yra Maja ir visa kita, bet…
Nagi, tu prasimušei savo srityje ir…
Aš dar nepasirengusi jo palikti.
Greitai būsiu pasirengusi. Bet dar ne.
Taip, žinoma. Atleisk.
Taip. Bet jei tau reikės teisininko, Ernis pažįsta jų gal pustuzinį.
Viena iš jų - moteris. Ji tikra drakonė.
Kai tik būsi pasirengusi, aš - čia. Šeilos Skyrybų kapitonės padėjėja.
Man išties reikia, kad parvežtum mane namo.
Ir gal truputį saldiklio?
Vajetau, taip. Tikrai ne bėda.
Ir žinai, ką?
Atrodai žiauriai simpatiškai su mano koledžo marškinėliais.
- Turėtum juos pasilikti. Dovanoju. - Ačiū. Jie jaukūs.
Jie tavo. Aš tave myliu.
- Ne, nenorėjau, kad nuskambėtų… - Žinau.
Taip, tiesiog aš tikiu tavimi. Iš tiesų tikiu.
Ir atnešiu tau saldiklio.
- Ačiū. - Taigi… Atsipalaiduok. Gerai.
Planas buvo ne toks, bet yra kaip yra.
Atidarei duris. Dabar ženkime pro jas.
Pasakysime jam, ko norime, ko mums reikia.
Bent kartą neatsitrauksime. Pasakysime.
Prakeikimas.
- Šūdas. Labas. - Labas.
Labas, mama. Mes pusryčiaujame.
Mažute, anksti atsikėlei.
Tėtis iškepė blynų.
Taip, ir mamytė grįžo iš susitikimo.
Oho.
Labai skanūs. Paragauk.
Tuoj, mažute.
Turiu tik persimest keliais žodeliais su tėčiu.
Gerai.
Taip, gal prieš tai norėjai išgerti kavos? Aš užkaičiau virdulį.
Noriu su tavim pasikalbėti.
Gerai.
Sakyk. Kaip jautiesi, ko tau reikia.
Nenorėjau vakar viso to išrėžti.
- Neatsiprašinėk. - Ir neketinau.
Bet turime rasti laiko susėsti ir…
Nereikia, nes tu turėjai teisę visa tai pasakyti.
Išgirdau tave. Ir girdžiu tave.
- Bet aš net nepasakiau, ką… - Tau reikia pamatyti, kad keičiuosi.
Būtent tai ir pamatysi, nes, pupa…
Buvau niekšas.
Kodėl? Nes man buvo leista.
Leido žiauri ir neteisinga vyriška, šovinistinė sistema,
kurioje, taip, aktyviai dalyvavau.
Bet tai baigsis dabar. Nuo šiandien nebetinginiausiu.
Atidirbsiu už savo lytį.
Darysiu, ką reikės. Virsiu, valysiu, užsiimsiu Majos mokyklos nesąmonėmis.
Aš tave išlaisvinu.
Noriu, kad eitum į viešumą ir reklamuotum savo filmą.
- Tai vaizdajuostė. - Nesvarbu.
Dabar tavo eilė uždirbti duonai. Mano eilė ją raikyti ir skrudinti.
Bet nenoriu, kad imtum ir manimi patikėtum, gerai?
Aš tau įrodysiu. Veiksmais, ne žodžiais.
Parodysiu tau, kad galiu pasikeisti.
Jei tik suteiksi man progą.
Turi suteikti. Ar gali?
Ar gali tiesiog duot man progą įrodyti tau, kad galiu pasikeisti,
- galiu augti ir tobulėti - prašau? - Aš…
Nebent, žinoma, yra kas nors kitas, tada…
Ar taip? Ar yra kas nors kitas?
Ne. Aš…
- Gerai. - Gerai?
Pupa.
Šūdas.
Ačiū, mieloji.
Dar dvi.
Manau, metas padaryti pertrauką.
Antklodžių jau turi užtekti.
Dar reikia patikrinti konservų galiojimą.
Ir išmėginti dujokaukes.
Bet tu turbūt pavargai. Aš tuo pasirūpinsiu.
Man tai būtų į naudą. Mums į naudą.
Bet gal ir tu galėtum greit baigti?
Aš žinau, kad nori pasiruošti kūdikiui…
Ne tik kūdikiui.
Tam, ką dangiškasis Tėvas su savo išmintimi mums paruošė.
Aš nerimauju dėl tavęs.
Tu taip sunkiai dirbai.
Dirbai už du darbe, po to dar bažnyčioje.
Man patinka būti naudingam.
Aš tik noriu būti tikra, kad tau ne per sunku,
tau nereikia nieko įrodinėti.
Tikrai ne man.
Gal tu eik į virtuvę? Išgerk limonado.
Ateisiu, kai būsiu pasirengęs.
Žinoma.
Sulenkite kelius…
Atlošk pečius, šypsokis. Parodyk krūtinę ir dantis.
Kaunamės su sūrio gabaliukais. Neturėtų būti per sunku.
Labas!
Čia aš. Aš esu ji.
Ar norite daugiau sužinoti apie vaizdajuostę?
Ne? Gerai.
Taigi, truputį prilėtiname. Nenorime išgąsdinti žmonių.
Sveiki, domitės aerobika?
Ne, tik sūriu. Gera žinoti.
Labas, Kevinai. Tu Kevinas, ar ne?
Kevas, nesvarbu.
Kevai, gal papasakotum, kokį čia prietaisą laikai?
Aš spėju, jis registruoja susidomėjimą.
Kiek žmonių sustoja ir perka.
O kiek susidomėjimo turėčiau sulaukti?
Tėtis man tik liepė skaičiuoti.
Tėtis? Taigi, Ogis - tavo tėtis?
Iš pradžių norėjau dirbti biure.
Bet jis pasakė, kad būtų gerai padirbėti parduotuvėje.
Puiku. Tu oficialiai esi B komandoje.
Jei nusipirksiu vaizdajuostę, atrodysiu kaip jūs?
Nežinau. O jūs to norite? Norite atrodyti kaip aš?
Ne, tai yra… Pajuokavau.
Tikrai? Nes vyrai taip pat gali daryti aerobikos pratimus.
Savo namuose, kur jūsų niekas nemato,
įsijungę savo vaizdo grotuvą, galite daryti ar būti kuo tik norite.
O jūs?
Norite pasportuoti? O gal jūsų žmona nori?
- Aš neturiu žmonos. - Na, kol kas.
Gal parsineškite namo ir pamėginkite?
Pažadu, per kelias savaites pamatysite rezultatą.
Širdį sparčiau plakti priversianti mankšta už 9,95; ji labai smagi.
Taip, ne, žinoma, prašom.
Ačiū.
Gerai.
Atvažiavom. Einam į mokyklą.
Gerai.
NE PAPLŪDIMIO LANKYTOJŲ MAŠINOMS VAIKŲ DARŽELIS „SMĖLĖTOS KOJOS“
Tik pažiūrėk.
Padanga vietoj sūpynių.
Tobula vaikų žaidimų aikštelei.
Jos nepagerinsi, nes ji jau tobula.
Paprasta, gryna, apvali, amžina.
Ir spintelės, nagi.
Kodėl suaugusieji tokių neturi? Vietos, kurią galėtų vadinti sava.
Man atrodo, kad reikia.
Sveiki. Gal norėtumėt moliūgų duonos?
Gal juokaujat? Taip, mielai pasivaišinsiu.
- Šįryt iškepiau šviežios duonos. - Šįryt?
Čia ne moliūgų duona. Čia rojaus gabalėlis.
- Man reikės to recepto. - Žinoma.
Tai, ką? Tėveliui laisvadienis?
Laisva truputį daugiau nei viena diena.
Perėmiau frontą namuose, o žmona vaikšto į darbą,
ir man patinka. Taip.
Daugiau laiko praleidžiu su Maja.
Ji tokia nepaprasta. Šįryt ji labai juokingai pasakė.
Labas, Greta, ateik. Norėsi išgirsti.
Sakau, kad Maja šįryt krėtė pokštus.
Taip, tėvams jų vaikų pokštai visada juokingi.
O aplinkiniams - ne taip labai.
Ar aš tau ką nors padariau, Greta?
Man? Ne.
Klausyk, akivaizdu, kad aš naujokas, bet esu pasiruošęs klausytis ir mokytis.
Žinai, ką? Tau reiktų kartu su manim užsirašyti į informavimo komitetą.
Darbo labai daug, bet niekas nepastebi.
Nebent susimauni, tada visi tave užsipuola.
Ar ne, Vanda?
- Taip. - Ėjai atnešti kavos?
- Ėjai ar… - Ar aš ėj… Žinoma.
Nuostabu. Ačiū.
- Labai ačiū. - Taip.
Taigi, nori, kad tave užrašyčiau? Susirinkimai dukart per savaitę.
- Sakei, dukart? - Gerai jautiesi?
- Dukart per savaitę? - Taip. Du kartus.
Puiku, taip. Turėtų būti smagu.
Užrašyk mane.
- Ačiū. Viso. - Smagios mankštos.
Spėju, jau pietūs?
Aš galiu ir tęsti.
Tarkim, iki vidurdienio? Dar yra daug pirkėjų.
Pietus valgysim vidurdienį, ne anksčiau.
Bet aš šiek tiek išalkau.
Kitoje gatvės pusėje mačiau neblogą kinų restoranėlį.
Gal nori ten nueiti?
Ką tik suvalgėme persiką ir jogurtą,
- todėl jokių pietų. Dar ne. - Ne.
Arba galiu tau ko nors parnešti, jei nori?
Druskos ir riebalų cunamį, kuris įsitaisytų tavyje
- iki pat dienos pabaigos? - Ne, ačiū, bet skanaus tau.
Gerai.
Gal ir tu galėtum padaryti pertrauką. Turiu galvoje, nusipelnei.
- Sako tinginys boso sūnus. - Taip, padarysiu.
Štai taip. Tęsiam, merginos.
Ir vaikinai. Dirbkit rankomis. Dirbkit.
Reikia pajudėti, jei nori sublizgėti, blemba.
Šūdas. Mes tą galim iškirpti, ar ne, mažuti?
Taip, žinoma. Tęsk.
ĮRAŠINĖJAMA
Ir toliau siūbuokit į šonus.
Štai kur visa paslaptis.
Jaučiate tą energiją?
Tą ilgą liniją nuo ratukų iki galvos, mažuti.
Tai riedutininkų KŪNO magija.
Tai viso kūno mankšta. Jokių varginančių smūgių ar šuoliukų.
Štai čia - puikus ritmas. Tau pavyks!
Pasiruoškime kryžiavimo manevrui.
Šis judesys - pažengusiems, todėl prisijunkit, kai būsit pasiruošę.
Nėra kur skubėti.
Keturi, trys, du ir vienas!
Šūdas, mažuti. Tu sveikas?
Vaikeli.
Vaikeli. Man viskas gerai.
Man tik reikia dešimties minučių pertraukėlės. Iš naujo pasiruošti.
Nieko neišeina. Vis dar žiauriai jos nekenčiu.
Aš jos nekenčiu. Nekenčiu, kad mus apvogė ir per ją mus išmetė.
Ei.
Bane, ei. Ką mes sakome apie tą tavo pyktį?
Turėčiau jį panaudoti tam, kad sudeginčiau jos namus.
Juokauju.
Tai - bloga energija.
Superbloga energija!
Bet sunku patikėti iš naujo.
Turėjau svajonę, o ji ją pavogė, po galais.
O dabar turi dar kietesnę.
O jei šita - ne kietesnė?
Kietesnė, be to - ji mūsų.
Tai gal atnešk man lipnios juostos?
Per 10 minučių sutvarkysiu kamerą ir ji veiks, pupa.
O varge, jai daug blogiau, nei maniau.
Nežinau, nesuprakaituosiu?
Taip, bet bus gera. Padės atsipalaiduoti.
Neužaugs dideli raumenys?
Nebūtinai.
Mano vyras nenori, kad turėčiau didelius raumenis.
- Aš neturiu didelių raumenų. - Nemanau.
Bet mano raumenys tvirti.
Gal žinote, kur fiksuojamoji pudra?
Nežinau.
- Mankšta vaikams? - Jums.
Nebeturiu sau laiko.
Sportavimo namie gėris yra tas,
kad galite tuo užsiimti, kol vaikai miega.
Tada aš tvarkau namus.
O kada skiriate laiko sau?
- Aš darau viską. - Jūsų kūnas.
- O dabar dar turėčiau ir sportuoti? - Mane tai atgaivina.
Po to jaučiuosi daug geriau, lyg galėčiau užkariauti pasaulį.
Aš tik bandau išgyventi dieną.
Trys, keturi…
Keturi, trys, du, vienas. Paimkit…
Kai mudu su Šeila susipažinom, ji buvo ta, kuri turėjo ambicijų.
Tai ji turėjo vilčių ir svajonių ateičiai.
Po to įvyko kompromisas.
Pirma, ji atsikraustė čia dėl mano darbo, po to - vaikas.
Dėl manęs ji užsiregistravo ir metė tris skirtingas stažuočių programas.
Aš tiek metų kalbėjau apie nesąžiningas algas ir darbininkų teises,
studijavau Če ir Čavesą.
O kaip dėl moterų?
O kaip jų prakaitas ir aukos?
Ar jos neturi teisės siekti neapčiuopiamos amerikietiškos svajonės,
kaip tu ir aš?
Džeri, tai neįmanoma, nebent vyrai, kaip tu ir aš, pasistengtų.
Nukeltų nuo jų sprando buities vergovės jungą.
Tą ir ketinu padaryti.
Tai čia tavo kalba?
- Turiu galvoje, taip. Tai ne kalba. - Gerai.
- Aš tik… - Supratau.
Taigi, turiu tau klausimą.
- Ar tai - paistalai? - Ką?
- Visos tos idėjos, kurias išmąstėme… - Ką tu darai?
- Džeri, baik. - …per kelis pastaruosius mėnesius.
Ar tau bent kas nors iš tiesų rūpi?
Tai daugiau nei vienas klausimas, aišku?
Žinai, ko tavęs klausiu, bičiuli.
Ar mūsų idėjos tikros, ar tai tik paguodos prizas
tavo sužeistam ego po pralaimėtų rinkimų?
Gerai, taip, jos tikros.
- Bet mano šeima - taip pat. - Na štai.
Ir mano santuoka, aišku?
Santuoka?
Su moterimi, kuri tave paliko rinkimų vakarą.
- Ji turi savų sunkumų, taip. - Taip.
Ir kartais jai reikia erdvės, bet ji visada grįžta.
Bent jau kol kas.
Bet kas žino, kur tas džiazuojančios mankštos kelias ją nuves?
Gal kitą kartą ji pasipustys padus visam laikui.
Džeri, su visa pagarba,
bet pas tave atvažiuoju ne patarimų dėl ilgalaikių santykių.
Skaudu, bet teisinga.
- Tai tiesa. - Taip.
Džeri, po galais, žmogau. Žiūrėk, liaukis.
- Baik. - Idėjos mano.
Nekalbu apie tai, kad pamirštume savo tikslus.
Taip, kalbi.
Kalbu apie tai, kad daugiau laiko leisiu su savo vaiku.
Turėsiu lankstesnę dienotvarkę, aišku?
Tu ir aš, mes vis dar galim pasiekti bet ką.
Aš irgi galėjau išvažiuoti, bet likau.
Aš ir toliau tikėjau tavimi.
Tikrai? Ar turėjai didelį pasirinkimą, Džeri?
Šūdas.
Ar daugybė žmonių tave kvietė
pas save ir siūlė pastatyti furgoną jų įvažiavime neribotam laikui?
Turėjau iš ko rinktis, aišku?
Namie turėjau labai realią ir rimtą galimybę.
Šūdas, žmogau, nenoriu su tavim pyktis.
Aš taip pat nenoriu, kad tu pasiduotum, parsiduotum, eitum į kompromisą…
Neprašyk manęs rinktis tarp tavęs ir savo šeimos.
Gerai. Ne, girdžiu tave.
Garsiai ir sušiktai aiškiai.
Klausyk, nesakau, kad žinau daugiau už tave, žmogau.
Aš tik sakau, kad moterys - suknistai paslaptingos.
Visos. Ne tik ji.
Jos visos.
Sėkmės, brolau.
Perspėju. Spalvos ir garsas nesutvarkyti. Montažas velniškai grubus.
Tiesiog parodyk tą sumautą įrašą.
Kai viskas bus baigta, sakysi: „Kokia dar Šeila?“
Ir „Tas vardas man ničnieko neprimena.
Ką, aš lankiau kartu su ja mokyklą ar…“
- Gali tiesiog įjungti vaizdajuostę? - Gerai.
Paskubėk. Aš mirštu. Šita sofa pilna smėlio.
Vaikeli, vis sakiau bičams, kad praustųsi po dušu lauke.
Ten žarna.
Ji turi purškimo režimą.
Pradedam.
Toliau siūbuokit į šonus.
- Štai kur paslaptis. - Labukas.
- Jaučiate tą energiją? - O Dieve.
- Tą ilgą liniją nuo ratukų… - Labai gražiai atrodai, pupa.
O, ne.
Kekse! Turkai! Pablo!
Kuris iš jūsų, mulkiai, sugadinot mūsų kasetę?
Kas yra?
Kas nutiko mūsų kasetei, biče?
Neįsivaizduoju. Aš renkuosi plokšteles.
Ei, matei šampūną nuo utėlių?
O Dieve.
Taip, vėl užsikrėtėme utėlėmis.
Šūdas!
Brolau.
Biče.
- Taip. - Nežinau. Gerai.
Neblogai.
- Sakiau, kad tau patiks. - Nagi.
- Nesuvalgysi nė vieno sušio? - Nagi, kodėl?
Labiausiai dėl to, kad nesu sumautas delfinas.
Atleisk, mieloji. Turiu galvoje, daryk, ką nori.
Akivaizdu, kad tau nereikia mano leidimo.
Ačiū. Ketinu paragauti.
Labai miela, kad jūs vis tiek atėjote.
Vis tiek?
Ne. Mes tik…
Mes seniai suplanavome, prieš jums…
Labai gera pabūti visiems kartu. Ir tiek.
- Taip. - Taip.
Taip.
Papasakok mums apie tą savo vaizdajuostę, Šeila.
Panašu, kad ta gamybos įmonė, su kuria tu…
„Stolas ir Graneris“.
Taip. Panašu, kad jie verčia tave reklamuoti savo gaminį.
Taip, nesupratau, kiek daug pardavimai priklausys nuo manęs.
Kuo beužsiimtum, svarbiausia pardavimai.
Poliuretano junginiai. Aerobika.
Politika.
Aš taip nemanau. Turiu galvoje…
Jei jie tave remia ištekliais, o jie taip ir daro,
tai reiškia, kad jie tavimi pasitiki.
Taip. Jie supranta, kas yra gerai.
Taip.
Manau, jų požiūris truputį nekonkretus.
Turiu galvoje, jie mane siuntinėja į tas vietas, kur yra moterų, bet…
Kalbu apie parduotuves, salonus…
- Ten moterys tvarko savo reikalus, ar ne? - Taip.
Jos nenusiteikusios apsipirkinėti.
Jei atvirai, tai genialioji prekybos centro pusė.
Apsipirkinėdama ten jautiesi prabangiai.
Tai nėra dar vienas dalykas, kurį turėtum išbraukti iš sąrašo.
Tai tik pastebėjimas.
Bet geras, ar ne?
- Taip. - Taip.
Žmonės Harvardo konsultantams sumoka už daug mažiau.
Taigi, o kaip tu, Deni?
Kaip tau sekasi? Ar kas nors padeda namie?
Taip, aš.
Aš padedu namie.
Ir man patinka.
Tai kūrybiškas ir įdomus užsiėmimas.
Ir, manau, pats metas parodyti štai šiai damai,
kad galiu tobulėti.
Tikiuosi, visi pasiliko vietos desertui. Magda iškepė savo firminį flaną.
- Tikiuosi, tu jam patiksi. - Reikia sakyti: „Jis tau patiks.“
Atsiprašau.
Kaip skanu. Nekantrauju paragauti.
Vis dar labai gerai kalbi.
Niekad nepamiršiu, kokį įspūdį mums padarei, kai atvykai į Meksiką.
Šitas gringas! Taip sklandžiai kalba, toks aukštas! Gražuolis misionierius.
Baik. Nedaryk man gėdos. Tai buvo labai seniai.
Nenorim įkyrėti vaikams savo senomis istorijomis.
Man nenuobodu. Mums patinka jūsų istorijos, teta Magda.
Žinot tą, kai jūsų tėvas pirmą kartą paragavo tamalių…
Šituose namuose kalbame angliškai.
Atsiprašau.
ŠAMPŪNAS NUO UTĖLIŲ
Gerai, bičiuliai. Žinau, kaip jaučiatės.
Ir aš tai jaučiu. Jums atrodo, kad esate stumiami prie ribos.
Jūs pasiruošę atsižadėti savęs.
Aš čia tam, kad kai ką jums pasakyčiau. Čia ir dabar.
Neprivalote tikėti savimi, girdit?
Tą už jus padarysiu aš.
Suteiksiu jums to pasitikėjimo ir energijos, kad nesustotumėte.
Ir užsimojam.
Du, trys, keturi.
„FIGŪRA SU ŠEILA GERESNIS TU!“
Pasitikėkite manimi. Darykite kaip aš.
Nežiūrėkite į mano akis. Žiūrėkite į savąsias.
Suraskite save. Tik jūs turite galią pakeisti save.
Gal ne šiandien. Gal ne rytoj.
Bet, atminkite mano žodžius, jūs pajusite tuos pokyčius.
Pajusite tą galią.
Ir pajusite tą pasididžiavimą, žinodami, kad ištvėrėte.
Jūs nepasidavėte. Užbaigėte iki galo.
Jūs su manimi? Negirdžiu jūsų.
Noriu, kad pasakytumėte. Ar jūs su manimi?
Pupa.
Tau patinka?
Turi man pasakyti, gerai?
Negaliu padaryti geriau, jei nepasakysi, kaip tau patinka.
Viskas. Tu gali.
Dar nepasiduok.
Kartokite paskui mane dar vieną kartą.
Pažadu, jau bus viskas. Jūs galite.
Tik dar vieną kartą.
Ir tada baigsis. Bus baigta.
Po penkių, keturių, trijų, dviejų
ir… viskas.
Išvertė Sandra Siaurodinė