OK. Vi prøver igjen.
Hei. Ja. Sheila Rubin heter jeg.
Å, har du hørt om meg? Nå tuller du?
Jeg ante ikke at folk visste hvem jeg var.
Så pinlig.
Jeg er bare treningsinstruktør, men jeg elsker jobben min.
Kjolen? Å, den er gammel.
Den er så behagelig. Det er en...
Bare vent litt.
Du kan ikke gjemme deg her. På tide å gå ut der og ta en runde.
Pupper opp, sjal av.
Sånn, ja. Dette fikser du.
Skuldrene tilbake.
OK. Showtime.
Fikk du sett ordentlig?
Ser ikke ut som noen her er særlig til trussel.
Ikke at konkurransen er så stor.
Det er San Diego, ikke Paris. Men likevel.
Vi drar.
Selvsagt. Det er ikke hans fest.
Han kan gi deg to minutter. Du har gitt ham 20 år.
-Fingermat? -Nei takk.
Flink jente. Vær sulten. Hold fokus. Der er han.
Hei.
Hils på den nyeste hesten i Stahl/Grunner-stallen.
En unghoppe.
Hold ut. Du trenger ham.
La meg få presentere deg for noen likesinnede.
Ronald Becker.
Med eiendomsinvesteringskurset Økonomisk frihet på 50 dager.
Rocco St. Vincent med Aldri mer vond rygg, og Sandy Pitosky som har Enkel hagebruk
og Tørket mat for begynnere.
Jeg trodde damer var kjedelige.
Mine herrer, la meg på presentere kvinnen bak Ny kropp med Sheila.
-Sheila Rubin. -Hyggelig å treffe dere.
Det var et imponerende antrekk.
Hva heter fargen?
-Badeand? -Gul.
Auggie, jeg skulle gjerne hatt sjansen til å snakke med deg om
-kampanjen for lanseringen. -Auggie!
-Ja, vi avtaler et møte. -Auggie!
Hei, Robbie-gutt. Hei.
Kos deg.
Auggie jobber med oppkjøp.
Så fort han har deg på kroken, går han bare videre.
Tørket mat?
Jeg solgte 20 000 enheter i tredje kvartal i fjor.
Du må prøve. Hvis du "tørk".
-Vi drar. -To spørsmål.
Hva skal du neste tirsdag? Og liker du biff tartar?
Nei takk.
Hold deg slank. Fullt fokus. Vi er ikke i mål ennå.
Jeg vet at dette ikke var så interessant for deg, men...
Ja, mildt sagt. Det der var helt dritkjedelig.
Jeg trodde jeg hadde møtt nok dumme, kjedelige mennesker,
men det viser seg at jeg ikke ante omfanget.
Universitetsmiddagene dine var ikke så lett for meg heller.
Men jeg gjorde det for din skyld.
-Ja. Og det satte jeg jo pris på også? -Det trenger han ikke svar på.
Jeg prøvde å småprate med en av dem,
og så sier hun: "Jeg var demokrat."
Og jeg sa: "Jaså? Hva skjedde?"
Og hun bare trakk på skuldrene og lo.
Som om det er en forbanna vits. Hun ga bare opp
og bestemte seg for å følge strømmen.
Som om det er morsomt at vi har en skuespiller, en svindler, som president.
Ikke ennå.
Folk trodde Idi Amin var en vits. Til han begynte å skyte folk på gatene.
Og gjett hva? Ikke spesielt morsomt.
Bare litt til.
De blåser vel i Uganda. De vet jo ikke engang hva som skjer i sin egen bakgård.
-Bare litt til. -Avregulering av oljebransjen, tørke.
Og sånt er ikke de små hjernene deres i nærheten av å forstå.
-Når du er på trygg grunn... -Helt jævla utrolig.
-Herre Jesus! -Å, faen!
-Se hvor du kjører. -Hva driver du med?
-Jeg er lei for det. -Det er du ikke.
-Rolig, rolig. -Jo, det er jeg.
Jeg er så anspent. Dette var ingen lett kveld for meg.
Jeg fordøyer fremdeles valgtapet.
Og så får jeg vite at lokalsamfunnet har sviktet...
Ikke meg, det handler ikke om meg.
Men de har sviktet verdiene jeg står for.
Det er vondt.
Bare vondt.
Jeg hater deg!
-Unnskyld? -Jeg hater deg så intenst nå.
Av hele min sjel.
Jeg bare hater deg.
Jeg vet ikke om du tuller...
-Nei. -OK.
Jeg er så lei av all dritten din.
Du er sur. Jeg skjønner.
Nei, du skjønner ikke. Du skjønner ingenting.
Greit, jeg skjønner ikke.
Hallo? Kommer du?
Nei.
Sheila, barnevakten venter på oss. Greit?
Jeg vet ikke hva jeg skal si til henne. Og jeg har drukket.
Vi har sagt dumme ting begge to. Nå går vi og legger oss.
Vi snakker om det i morgen. Kom nå.
Sheila, nå går vi.
Sånn, ja.
Nei. Sheila.
Sheila, kom ut.
-Du kan bare kjøre. Takk. -Nei. Nei.
Hallo! Hallo!
Ja vel. Hvor i helsike skal du dra nå?
Helt jævla supert.
En telefonsamtale kan bli ditt første skritt
på reisen til ditt nye jeg.
Matlotto-systemet er så enkelt at selv jeg kan klare det.
Bare snurr og bli slank. Og for å gjøre det enda enklere,
kan du bestille min ny kokebok. Bli fin med Vincent Green.
Alle oppskriftene er satt sammen for å være næringsrike og velsmakende.
Og det beste av alt er at de er enkle. Akkurat som meg.
Og hvis du ringer nå, gir vi deg i tillegg
en måneds forbruk av Vinnie's Greens.
Akkurat. Mitt helt nye og naturlige vitamintilskudd.
Disse små mirakelpillene gir deg alt du trenger for å holde deg slank og sunn.
Bli med meg og få kontroll over kroppen og livet ditt.
Du må bare ringe i dag.
Hei, er du våken? Unnskyld.
Jeg visste ikke om du var våken. Er du våken?
Ja. Nå er du det.
Og jeg har lagd kaffe.
Den lagde egentlig seg selv. Den har tidsinnstilling.
Alle Ernies dingser.
Jeg tenkte vi kunne ta en prat. Hvis du er klar for det. Men vi er ikke nødt.
Går det bra?
For da du kom i går, virket det ikke sånn.
Men jeg vil ikke snoke.
Nei da. Takk for kaffen.
Og takk for at jeg fikk overnatte i gjestehuset.
Jeg trengte bare litt tid alene.
Selvsagt. Ikke noe problem. Det er faktisk bare hyggelig.
Bare bli så lenge du trenger.
Og jeg har ikke noe med det. Men jeg er her hvis du trenger å prate.
Jeg lover at jeg ikke skal si noe, bare lytte.
Jeg trengte bare litt...
-Rom. -Tid.
-Til å tenke gjennom livet. -Ekteskapet med Danny.
Sheil, vi har ventet på det helt siden valget.
Og det har vært så vondt å vite at du er ulykkelig og føler deg så fanget...
Nei, hysj!
Men nå passer det jo å gå fra ham.
Og jeg vet det: "Greta, det passer jo aldri."
Med Maya og alt...
-Du gjør det jo så bra nå, og... -Jeg er ikke klar for å gå fra ham ennå.
Jeg skal gjøre det snart. Men ikke ennå.
Ja, selvsagt. Beklager.
Men hvis du trenger en advokat, så kjenner Ernie en drøss.
Og en av dem er en dame. Hun er helt rå.
Så når du er klar, er jeg her. Nestkaptein på SS Skilsmisse.
Jeg trenger egentlig bare skyss hjem. Og kanskje suketter?
Å, ja. Ikke noe problem.
Og vet du hva?
Du er så fin i T-skjorten min.
-Du får den av meg. -Takk. Den er deilig.
Du får den. Jeg elsker deg.
-Nei, jeg mener ikke... -Jeg vet det.
Men jeg har tro på deg. Virkelig.
Og jeg skal hente suketter.
-Takk. -Så bare slapp av imens. OK.
Dette var ikke planen, men sånn ble det.
Du åpnet en dør. Nå går vi inn.
Vi forteller ham hva vi vil ha, hva vi trenger.
Og vi gir oss ikke, ikke denne gangen. Vi sier det.
Helsike.
-Faen. -Hei.
Hei, mamma. Vi spiser frokost.
Elskling, du er tidlig oppe.
Pappa har lagd pannekaker.
Ja, og mamma er hjemme igjen etter møtet sitt.
Oi.
De er så gode. Ta en.
Ja, snart, vennen.
-Jeg må bare prate litt med pappa. -OK.
Vil du ha kaffe først? Jeg har satt på.
Jeg må snakke med deg.
-OK. -Si hva du føler, hva du trenger.
Jeg mente ikke alt det jeg sa i går.
-Du trenger ikke å si unnskyld. -Det skulle jeg ikke. Men vi må...
Det trenger du ikke, for du hadde helt rett.
Jeg hørte hva du sa. Jeg hører.
-Men jeg har jo ikke sagt... -Jeg skal skjerpe meg...
Jeg har vært en drittsekk. Fordi jeg fikk lov til det.
Av et kaldt og urettferdig system av mannssjåvinisme,
som, ja, jeg tok aktiv del i.
Men nå er det slutt. Fra i dag skal jeg gjøre min del.
Jeg skal gjøre opp for kjønnet mitt.
Uansett hva. Matlaging, rengjøring, Mayas skolegreier.
Jeg setter deg fri. Du skal ut og markedsføre filmen din.
-Det er en video. -Hva det nå er.
Det er din tur til å være forsørger, og jeg skal stelle hjemme.
Jeg skal følge opp med handling, vise deg at jeg kan forandre meg.
Bare gi meg en sjanse.
Det må du. Kan du det?
Gi meg en sjanse til å vise at jeg kan forandre meg,
-vokse og utvikle meg? Vær så snill? -Jeg...
Hvis ikke det er en annen...
Er det? Er det en annen?
Nei. Jeg...
-OK. -OK?
Elskling. Elskling.
Å, faen!
-Takk, kjære. -To til.
Nå tar vi en pause.
Dette må da være nok tepper.
Vi må sjekke utløpsdatoen på hermetikken.
Og teste gassmaskene. Du er sikkert sliten. Jeg tar det.
Det hadde vært fint. For oss begge.
Kan du avslutte snart? Jeg vet du vil ha alt klart før babyen kommer...
Ikke bare babyen.
For alt vår himmelske far har planlagt for oss.
Jeg... Jeg er bekymret for deg.
Du har jobbet så hardt.
Du jobber dobbelt på kontoret, og så i kirken.
Jeg har ikke noe imot å bidra.
Jeg vil bare passe på at det ikke blir for mye, at du ikke har noe du må bevise.
I hvert fall ikke for meg.
Du kan vel ta deg litt limonade på kjøkkenet? Jeg kommer når jeg er ferdig.
Selvsagt.
Bøy knærne...
Skuldrene tilbake, smil. Gi dem litt pupper og tenner.
Konkurrenten har ostebiter. Det bør vi klare.
Hei!
Det er meg. Jeg er henne.
Vil du høre litt mer om videoen?
Ikke? OK.
Da roer vi litt ned. Vi vil ikke skremme folk.
Hei, er du interessert i trening?
Nei, bare ost. Da vet jeg det.
Hei, Kevin. Du heter Kevin, ikke sant?
Eller Kev.
Kev, kan du fortelle hva du har i hånden der?
Den registrerer aktivitet. Hvor mange som stopper og kjøper.
Og hvor mye aktivitet må jeg ha?
Pappa ba meg bare telle.
Pappa? Så Auggie er faren din?
Jeg ville egentlig ha kontorjobb. Men han sa det var lurt å begynne her ute.
Topp. Du er på B-laget.
Kommer jeg til å se ut som deg hvis jeg kjøper en?
Jeg vet ikke. Vil du se ut som meg?
Nei, jeg mener... Jeg bare tulla.
Sikker? For menn kan også trene aerobic.
Og hjemme hos deg selv,
i videospilleren din, kan du gjøre eller bli hva du vil.
Du, da? Vil du komme i form? Eller kanskje kona di?
-Jeg er ikke gift. -Ikke ennå.
Ta med en hjem og prøv.
Jeg lover at dere ser resultater på noen uker.
En skikkelig hard treningsøkt for 9,95. Og det er gøy også.
Ja, klart. Vær så god.
Takk.
OK.
Da er vi i gang. På skolen.
Jaha.
Se der, ja.
Dekkhuske. Perfekt på en lekeplass.
Umulig å forbedre, den er perfekt.
Enkel, ren, rund, evigvarende.
Og hyller!
Hvorfor har ikke voksne sånt? Et lite rom som bare er deres.
Viker jo helt logisk.
-Hei. Vil du ha litt gresskarkake? -Tuller du? Ja, gjerne.
-Jeg bakte den i morges. -I morges?
Det der er ikke gresskarkake. Det er en bit av himmelen.
-Jeg må få oppskriften. -Klart.
Har pappa fri fra jobben i dag?
Litt mer enn bare én dag.
Jeg tar over hjemme, mens kona skal jobbe.
Og jeg stortrives. Ja.
Mer tid sammen med Maya.
Hun er så fin. Hun var så morsom i morges.
Greta, kom hit. Dette må du høre. Maya var så morsom i morges.
Ja, alle foreldre syns det. Det er ikke like morsomt for andre.
Har jeg gjort deg noe, Greta?
Meg? Nei.
Dette er nytt for meg, men jeg vil gjerne lære.
Du må bli med i foreldregruppen. Masse jobb som ingen legger merke til.
Men gjør du noe galt, tar de deg. Ikke sant, Wanda?
-Ja. -Skulle du hente kaffe?
-Skulle du det? -Ja da.
Fantastisk. Takk.
-Tusen takk. -Ja.
Skal jeg skrive deg opp? Det er to møter i uken.
-Sa du to? -Alt vel?
-To ganger i uken? -Ja. To.
Supert. Ja, det høres gøy ut.
Jeg er med.
-Takk. -Lykke til.
-Så da er det lunsjpause? -Jeg kan godt fortsette.
Kanskje til klokken tolv? Det er mange her ennå.
-Lunsj klokken tolv. Ikke før. -Jeg er litt sulten.
Og jeg så en kinarestaurant tvers over gaten her. Skal vi gå dit?
-Vi har spist fersken og yoghurt. -Nei.
Eller jeg kan ta med noe til deg?
-En tsunami av salt og fett? -Nei takk. Kos deg, du.
OK.
Kanskje du også kan ta en pause. Det er fortjent.
-Sier sjefens late sønn. -Det gjør jeg.
Fortsett, jenter.
Guttene også. Jobb med armene.
Dere må faen meg gasse for å jazze.
Det kan vi vel fjerne, elskling?
Ja, alt i orden. Bare fortsett.
Fortsett med sidebevegelsene.
Der har vi det.
Føler dere energien?
Den lange linjen fra hjul til hode.
Da får du rulleskøyte-kropp.
Vi trener hele kroppen. Ingen harde hopp og sprett her.
Her har vi en jevn rytme. Det er bra!
Vi skal krysse.
Dette er for viderekomne, så bli med når dere er klare.
Vi stresser ikke.
Om fire, tre, to og én!
Faen, elskling. Gikk det bra?
Søren.
Å, søren. Det gikk bra.
Jeg trenger bare ti minutter. Jeg må rigge om.
Det funker ikke. Jeg hater henne ennå.
Hun stjal fra meg og gjorde så vi ble kastet ut.
Du. Du, du.
Bun. Hva sier vi om det raseriet ditt?
At jeg burde bruke det til å svi av huset hennes.
Tulla.
-At det gir dårlige vibber. -Superdårlige vibber!
Men det er vanskelig å ha troen igjen.
-Jeg hadde drømmen min, og hun stjal den. -Og nå har du en enda bedre drøm.
-Men hva om den ikke er bedre? -Det er den, og den er vår.
Hent litt gaffateip. Jeg er klar til å rulle igjen om ti minutter.
Dette er mye verre enn jeg trodde.
-Jeg vet ikke. Blir jeg ikke svett? -Jo, men det er deilig.
-Blir jeg ikke for muskuløs? -Ikke nødvendigvis.
Mannen min liker ikke muskler.
-Jeg har ikke det. Men jeg er veltrent. -Tror jeg, da.
-Vet du hvor de har pudder? -Nei.
-Er det for barn? -For deg.
-Jeg har ikke tid til meg selv. -Det er det fine med å trene hjemme.
Du kan trene mens ungene sover.
Da vasker jeg huset.
Men når har du tid til deg selv?
-Jeg gjør alt. -Kroppen din?
-Og nå må jeg trene også? -Jeg får energi av det.
-Føler meg klar til å erobre verden. -Jeg klarer meg så vidt gjennom dagen.
Tre, fire...
Fire, tre, to, én.
Sheila var den ambisiøse av oss.
Det var hun som hadde håp og drømmer.
Men først flyttet vi hit fordi jeg fikk jobb, og så fikk vi barn.
Hun har sluttet på tre forskjellige studier for min skyld.
Jeg har snakket om lønnstyveri og arbeiderrettigheter...
Jeg har studert Che og Chávez.
Men hva med kvinnene?
Hva med deres slit og deres offer?
Skal de ikke få strebe etter en bit av den amerikanske drømmen,
akkurat som oss?
Men, Jerry, det er ikke mulig hvis ikke menn som oss, stiller opp.
Og løfter åket av hjemmets slaveri fra skuldrene deres.
Og det er det jeg skal.
Så det er talen?
-Ja, men det er ingen tale. Jeg er bare... -Skjønner.
Jeg har et spørsmål.
-Er dette pisspreik? -Hva?
-Alt vi har jobbet med i flere måneder. -Slutt, Jer.
Bryr du deg egentlig om noe av dette?
Det var mer enn ett spørsmål.
Du vet hva jeg mener.
Er tenketanken vår faktisk viktig, eller er det bare en trøstepremie
for det sårede egoet ditt etter valget?
Jo, den er viktig.
-Men det er familien min også. -Der har vi det.
Og ekteskapet mitt. Greit?
Ekteskapet?
Med kvinnen som sviktet deg på valgnatten.
-Hun er ikke problemfri. -Nei.
Hun blir borte iblant, men hun kommer alltid tilbake.
Til nå i hvert fall.
Men hvem vet hvor jazztrimmens motorvei fører henne?
Neste gang hun stikker, er det kanskje for godt.
Jerry, med respekt å melde,
så er ikke du den jeg spør om ekteskapsråd.
-Sårende, men rimelig. -Det er jo sant.
-Faen, Jerry. Slutt, da. -Dette er mitt!
Jeg mener ikke at vi skal gi opp målene våre.
Jo da.
Jeg vil bare ha mer tid til datteren min. En litt mer åpen timeplan.
Vi to kan fremdeles få til alt mulig.
Jeg kunne også dratt, men jeg ble her.
Jeg trodde på deg.
Jaså? Hadde du så mange alternativer?
Faen.
Var det mange som ba deg komme
og sette kassebilen i oppkjørselen på ubestemt tid?
Jeg hadde muligheter!
Hjemme hadde jeg en seriøs mulighet.
Jeg vil ikke krangle med deg.
Men jeg vil ikke se deg gi opp prinsippene dine.
Ikke be meg velge mellom deg og familien min.
Greit. Jeg hører hva du sier.
Høyt og helt jævla tydelig.
Jeg sier ikke at jeg vet mer enn deg.
Jeg sier bare at kvinner er mysterier.
Alle sammen. Ikke bare hun.
Alle sammen.
Ta vare på deg selv, bror.
Fargen og lyden er uferdig. Og klippen er rå som faen.
Bare vis meg opptaket.
Etterpå kommer du til å tenke: "Sheila, hvem er det?
Jeg kjenner ikke det navnet. Har vi gått på skolen sammen?"
-Kan du bare sette på? -OK.
Fort deg. Jeg dør her. Sofaen er full av sand.
Jeg sier det til gutta: "Dere må bruke utedusjen."
-Det er en slange. -Den har munnstykke.
Da kjører vi.
-Fortsett med sidebevegelsen. -Hei sann.
-Kjenner dere energien? -Herregud. Du ser så bra ut!
Å, nei.
Cakes! Turk! Pablo!
Hvem av dere idioter har kødda med opptaket vårt?
Skjer 'a?
Hva har skjedd med opptaket vårt?
Aner ikke. Jeg kjører på vinyl.
Har dere sett lusesjampoen?
-Å, herregud. -Ja, vi har fått lus både her og der.
Faen! Faen!
Bror.
Kompis.
-Ja. Ja. -Jeg vet ikke. OK.
-Ikke verst. -Jeg sa jo du ville like det.
-Skal dere ikke smake? -Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke er noen forbanna delfin.
Unnskyld, vennen. Gjør som du vil. Du trenger ikke min tillatelse.
Å, takk. Jeg skal ha.
Men det var hyggelig at dere kom likevel.
Likevel?
Nei, vi bare...
Vi avtalte jo dette lenge før dere...
Det er bare så hyggelig å møtes. Det er bare det.
-Ja. -Ja.
Du må fortelle om videoen, Sheila.
Høres ut som produksjonsselskapet du er hos...
Stahl/Grunner.
De pisker deg ut på salgsrunden.
Ja, jeg var ikke klar over hvor mye av salgsansvaret som lå på meg.
Alt er salg, uansett hva man driver med. Polyuretan-blandinger. Trening.
Politikk.
Jeg ser ikke helt sånn på det.
Hvis de støtter deg, betyr det jo at de har tro på deg.
De vet hva som er bra.
Ja.
Jeg syns de jobber litt for generelt.
De sender meg til arenaer for kvinner, men...
Men matbutikken og frisøren...
-Det er der kvinner gjør ærender. -Ja.
Da prøver de ikke noe nytt.
Derfor er handlesenteret er så genialt. Da føles handleturen luksuriøs.
Ikke bare enda en ting du må få gjort.
Bare en observasjon.
Men den er god. Folk betaler konsulenter fra Harvard for mindre enn det.
Men du da, Danny?
Hvordan går det med deg? Har dere hjelp hjemme?
Ja, meg.
Jeg er den hjelpen vi har hjemme.
Og jeg storkoser meg.
Det er kreativt og interessant.
Jeg syns det er på tide at jeg viser denne damen her
at jeg kan utvikle meg.
Håper alle orker dessert. Magda har lagd karamellpudding.
-Håper den liker dere. -Det heter: "Håper dere liker den."
Lo siento.
Qué rico. Jeg gleder meg.
Å, du snakker bra spansk.
Jeg glemmer aldri hvor imponert vi var da du kom til Mexico.
Denne gringoen! Flytende spansk, og så høy! Den kjekke misjonæren.
Å, slutt. Jeg blir flau. Det er lenge siden.
Det er kjedelig for ungene med gamle historier.
Vi elsker historiene dine, tante Magda.
Da faren deres smakte tamale...
Vi snakker engelsk her i huset.
Unnskyld.
Ja, jeg vet hvordan det føles.
Du har presset deg helt til grensen.
Du har lyst til å gi opp.
Men jeg skal si deg en ting: Akkurat her og nå
trenger du ikke å tro på deg selv.
Det skal jeg gjøre for deg.
Jeg skal gi deg selvtillit og energi til å holde ut.
Og sving.
To, tre, fire...
Stol på meg. Følg meg.
Ikke se på meg, se inn i deg selv.
Finn deg. Det er bare du som kan forandre deg.
Det blir kanskje ikke i dag. Eller i morgen.
Men jeg lover at du vil føle forandringen.
Du vil føle kraften.
Og du vil føle stolthet over at du har holdt ut.
Du ga deg ikke. Du fullførte.
Er dere med? Jeg hører dere ikke.
Jeg vil høre dere si det. Er dere med?
Elskling.
Er det deilig?
Du må snakke med meg.
Jeg kan ikke gjøre det bedre for deg hvis du ikke sier hva du liker.
Der, ja. Dette klarer du.
Ikke gi opp ennå.
Følg meg. En gang til.
Jeg lover at dette er det siste. Du klarer det.
Bare en gang til.
Og så er det over. Og du er ferdig.
Om fem, fire, tre, to
og da kjører vi.
Tekst: Trine Haugen