PRIEŠ 4 MĖNESIUS
PDV PREKYBOS CENTRAS
REZERVUOTA DŽONUI BRYMUI
Ne.
Pone Brymai. Nepastebėjau jūsų.
Tikras slapukas.
Penkių sekundžių taisyklė, ar ne?
Tik jei galėtume čia valgyti.
Bet negalim, todėl tiesiog pasidėsiu.
Kuo galiu padėti, pone?
Man reikia vakarykščio įrašo iš aštuntos vaizdo kameros.
Dingo dalis „Sassy Colors“ prekių.
Ką, „Sassy Colors“ apvogė?
Nenorime skubėti su išvadomis. Galėjo nutikti bet kas.
Gal meškėnas. Žinot, jie sugeba pakelti daiktus.
Vienas iš jų nuplėšė mano bičiulio katės snukį.
- Tomi. - Vaizdajuostė.
Šūdas.
Kažkas turbūt pamiršo įdėti kasetę.
Ir tą kažką apmokiau aš.
Pone, prisiimu visą atsakomybę.
Privalau nuoširdžiai atsiprašyti jūsų ir dorųjų „Sassy Colors“ darbuotojų.
Aš susimoviau.
Iš klaidų mokomės.
Tiesiog… nekartok tos pačios du kartus.
Pone, duodu žodį.
Sėkmės, pone.
Gerai, grįžkim prie reikalų.
Eina šikt!
Tai jau tikrai, brolau.
Mormonų bosas smauko savo paties prekybos centre.
Jiems negalima smaukyti net savo namuose.
- Ką? - Taip.
Ne, tai tiesiog žiauru.
- Tu net nematai geriausios dalies. - Biče.
Pažiūrėk į iškrypusią namų šeimininkę, kuri save tenkina štai ten.
Matai, štai ten.
Ten.
Tai intymu.
Ir taip pat - labai vieša.
Kodėl jie taip daro?
Žinai, gal jie užsimiršo.
Išties užsimiršo.
Bosas žino, kur kameros.
Jis pats jas įtaisė.
Šįryt atėjo jų patikrinti, bet, deja…
kažkoks apsipūtėlis pamiršo įdėti kasetes.
Jis visiškai nepyko dėl tos klaidos.
Lažinuosi, kad nepyko.
Turi gerą akį, brolau.
Ačiū, brolau. Aš tik ieškau istorijos.
PRIEŠ 4 MĖNESIUS
PRIEŠ 3 MĖNESIUS - PRIEŠ 2 MĖNESIUS PRIEŠ MĖNESĮ - ŠIANDIEN
Mažuli.
- Tai… - Taip?
- Tai galėtų mus išgelbėti. - Tikrai?
O Die…
O Dieve.
O Dieve!
O Dieve.
Mažute.
Jėzau… Aš…
Labas rytas.
Išgąsdinai mane.
Kur tėvelis?
Vonioje, lyg ir.
Kaip tau šiandien paruošti kiaušinius?
Kaip tėtis ruošia.
Mieloji, žinau, kad buvo sunku matyti mane liūdną ir sergančią,
bet aš jau pasveikau.
Todėl galiu pagaminti tau, ką tik nori.
Aš tik noriu dribsnių.
Gerai. Puiku.
Paruoštų tėvelio.
Manai, nori mane nubausti dabar?
Tiesiog palauk. Tu net nenumanai.
Gerai. Labas rytas.
Saulė patekėjo. Mamytė atsikėlė. Kas pusryčiams?
Dribsniai. Ji nori, kad tu paruoštum.
Gerai. Galiu.
Pažiūrėkim, kaip greit paruošiu.
Tėtis - žaibas!
Vienas! Du!
Tik primenu, manęs visą dieną nebus.
Turiu svarbų susitikimą Los Andžele.
Taip, ir mūsų laukia svarbi diena.
Tiesa?
Užrašiau ją į „Mažąsias kadetes“.
Į „Mažąsias kadetes“? Maniau, sutarėm, kad jos mums per daug kariškos?
Taip, bet, žinai, kelios mamos kalbėjo apie jas prie mokyklos,
ir pamaniau, „kodėl gi ne“, supranti?
- Prašau, mažute. - Kelios mamos?
Taip.
Pavyzdžiui, Vanda?
Taip. Ji irgi ten buvo.
Ji buvo viena iš jų. O ką? Pavydi?
Pasakyk jam. Kas esi, kuo užsiimi.
Žinai, vaikystėje buvau skautas ir man labai patiko.
Mums davė sulankstomus peilius. Didelius.
Noriu peilio.
Taip, aišku, kad nori. Gaila, kad nebeturiu saviškio.
Laikydavau jį dėkle.
Ir mes šaudydavom iš lankų.
Palauk, kol iššausi strėlę. Labai geras jausmas.
Šiandien turėsi mašiną, nes mane nuveš Greta.
Kur?
- Į Los Andželą, į susitikimą. - Reikia pavalgyti.
Jei nori važiuoti, turim pavalgyt. Štai taip.
Jam nerūpi. Jis neturi rūpintis.
Tai tavo svajonė, tik tavo.
Nori kavos? Ką tik užplikyta.
Juokauju, žinau.
Atsiprašau, kad atvažiavau iš anksto nepranešęs.
Ir tavo tėvas mėgdavo taip elgtis.
Nesuplanuoti vizitai leidžia mums jaustis… ne tokiems kaltiems, ar ne?
Užeik.
Nesu tikra dėl šito kostiumėlio.
Norėjau atrodyti kaip valdybos pirmininkė, bet jaučiuosi kaip nuotakos motina.
Man labai patinka šitas įvaizdis.
Tobulai suderintas profesionalumas,
ir tu tokia graži, kad noriu tave nudėti.
- Labas. - Labas.
Argi čia ne kardiopratimų princesė.
Be triko atrodai taip pat gražiai, kaip ir su juo.
Taigi, gražiai atrodom.
Kaip jaučiamės po visko, ką patyrėme?
- Pailsėjusi. - Puiku.
Aš nekantrauju pasikalbėti su tavim
apie savo mintis ateičiai.
Manau, kad tai nuostabu.
Susidomėjai strategija.
Žinai, retas kuris talentas taip daro.
Tiesą sakant, paruošiau santrauką.
Visų pirma,
man patinka tai, kuo jūsų prašymu užsiėmiau iki šiol.
Verslo mugės ir asmeniniai pasirodymai.
Bet esu pasiruošusi išauginti savo verslą
ir ne tik mokyti klientes,
bet sukurti gyvenimo būdo prekės ženklą.
Mes tikrai galim aptarti, kas paruošta tavo naujai vaizdo kasetei.
Gal smagus naujas šriftas ant viršelio?
Aš norėčiau išsiplėsti ir užsiimti mankštos įranga, drabužiais
ir receptų knygomis.
Viskas surašyta santraukoje.
Tai - gairės, kaip sukurti mano gyvenimo būdo prekės ženklą.
Tavo gyvenimo būdo prekės ženklą?
Mūsų akimis žiūrint,
esi viena iš svarbių „Stolo/Granerio“ prekių ženklų šeimos narių.
Jis jaučia grėsmę. Padaryk taip, kad jis galvotų, jog tai jo mintis.
Pameni, sakei, kad paversite mane įžymybe?
Tai tiesiog tėra būdas pasiekti tikslą.
Gal tik kiek greičiau, nei planavote.
Žinai, štai ką pasakysiu.
Peržiūrėsiu tavo idėjas ir patikrinsiu reakcijas.
Maniau, kad tu čia viršininkas. Todėl ir norėjau susitikti su tavimi.
Mano reakcija svarbi, bet steigėjai taip pat turi nuomonę.
Jie dar gyvi?
Taip. Ponas Stolas ir ponas Graneris vis dar labai gyvi.
Ponas Stolas kiek gyvesnis.
Jis atvažiuoja beveik kas savaitę, perskaito laiškus, suvalgo sriubos.
Na…
Esi matęs Vinį Gryną?
Jis filmuojasi serijinėse televizijos reklamose.
Žinau, kas yra informacinė reklama.
Aš nemiegu.
Tada turėjai jį matyti?
Taip, jis labai įsimintinas.
Gyvybingas. Tikras originalas.
Kiek yra būdų išvengti žodžio „gėjus“?
Jis pradėjo nuo vaizdajuostės,
o dabar pardavinėja svorio metimo programą tiesiai vartotojams.
Jis apeliuoja į visai kitą
populiacijos sektorių nei mes.
Mes - šeimos kompanija.
Jei supranti, kur lenkiu.
Jei? Turėtum būti idiotė.
Patinka tau ar ne, tiesioginis kontaktas su vartotoju - tai ateitis.
Kalbu ne apie tūkstančius prekių.
Kalbu apie milijonus. Milijonus.
Įsivaizduoji, Ogi? Nes aš - taip.
Žinai, ką aš regiu prieš akis?
Kaip tu pasirašai kontraktą su mumis.
Pameni?
Nenoriu sakyti, kad tu mums skolinga, bet esi skolinga.
Tu mums skolinga.
Kadangi mes jau patyrėm nuostolių dėl tavo sunkumų pastaruoju…
Man sutriko sveikata.
- Aš nieko negalėjau padaryti. - Mums reikia, kad tu
laikytumeis plano. Mūsų plano.
Ačiū, kad užsukai.
Bedame iš viršaus.
Ir iš apačios.
O dabar - atspėjote!
Bedam iš viršaus ir vėl iš apačios.
Šitaip mokiausi su savo motina,
o mano motina lygiai taip pat mokėsi su saviške.
Galit patikėti?
Taip.
- Kas toliau? Iš viršaus! - Ei.
Teisingai.
Iš apačios.
Atsiprašau, bet ji liepė joms siuvinėti.
Ir net ne iš tikrųjų siuvinėti.
Tik apsimesti, kad siuvinėja, o tai - apgailėtina.
Atrodo, kad jai smagu.
Taip, nes ji nežino, kad gali būti kitaip.
Dieve, vien matant, kaip tos mažos mergaitės pratinamos
nuo pat mažumės prie tokio nuolankaus namų šeimininkių elgesio… Tik…
Tau labiau patiktų, jei jos to išmoktų šiek tiek vyresnės?
Gal pirmosios santuokos metu?
Ne, aš išvis nenoriu, kad jos to mokytųsi.
Tai būtų nuostabu.
Iš viršaus…
Labai skanu.
Aš net nemėgstu avižų su razinomis, bet jis - nuostabus.
- Taip. - Ačiū.
Nepasakei nieko apie tai, kas nutiko per televiziją?
Nebuvau tikra, ar likai patenkintas „PBS SoCal“ reportažu.
Tu su manimi nesusisiekei.
Daugelis kitų susisiekė.
Taip, šita komercinė talentų agentūra paskambino man pasikalbėti apie Leo.
Pasakiau: „Mano sūnus nepardavinės mėsainių per televiziją.“
Taip, ne, tai buvo…
Tai buvo, žinai, puiku. Buvo miela. Leo pasirodė išties puikiai.
Gerai.
Jei atvirai? Iš tiesų reportažas mane labai nuvylė.
Vietoj to, kad kalbėtų apie tikras problemas,
jie nusprendė sužaisti žavaus vaiko korta.
Tai buvo emocinė manipuliacija, pamirštant esmę,
taip nutinka kaskart, kai sujungi televiziją su politika.
Gerai, tai tu pavydi dvylikamečiui?
Tu žiauriai supaprastini tai, ką norėjau pasakyti.
Žinai, giliai širdyje nujaučiau, kad esi niekšas.
Geriau pagalvojus, net ne taip ir giliai.
Aš… Ką?
Nori žinoti, kas aš?
Aš - tiesus žmogus, aišku?
Sakau žmonėms tiesą į akis ir dažnai dėl to papuolu į bėdą.
Ką nori, kad padaryčiau? Neatsiprašysiu už tai, kad turiu nuomonę
apie organizaciją, kuri, pažvelkim tiesai į akis…
Tėveli! Patinka mano darbelis?
Aš…
Aš myliu tave, mažute.
Myliu tave.
Pasverti reakcijas - tai tik perfrazuotas atsisakymas.
Laikykis kurso. Pamiršk naujas idėjas.
Gal. Bet gal jiems tereikia laiko apie tai pagalvoti.
Erniui prireikia laiko priprasti prie naujų idėjų. Taip nutinka.
Jie save laiko gudresniais už mane šiuo klausimu
- ir jie net… - Na jau ne, vaikeli.
Jis vis kartojo, kad jie - šeimos įmonė.
Jie nieko neišmano apie šeimas. Ir nieko neišmano apie moteris.
Ko mes norime, kaip galvojame ir…
Kaip man patinka ta rankinė.
Įsivaizduoji mane su ta rankine?
Taip, įsivaizduoju. Turėtum ją nusipirkti. Palepink save.
Negaliu. Turiu galvoje, galiu, bet negaliu.
Ji per brangi.
Nesvarbu. Atleisk, įdėmiai klausau.
Turėčiau būti dėkinga, kad išvis galėjau įrašyti vaizdajuostę,
ir turėčiau daryti viską, ką jie man sako, nes jie - ekspertai.
Tu tuo netiki.
- Nusipirk rankinę. - Negaliu.
Neturėčiau.
Ji per brangi.
Tu turtinga.
Ji neatrodo mano stiliaus.
Vajetau! Turėtume grįžti, ar ne? Buvo smagu.
Neprieštarausi, jei sustotume dar vienoj vietoj?
Tik tu nuslėptum tokį dalyką keturis mėnesius.
Mano tyros širdies mažulis.
Nemėgstu smerkti žmonių dėl jų pasirinkimų.
Tai jų sumautas pasirinkimas, supranti?
Kai kurių žmonių pasirinkimai idiotiški, ir jie už tai sumoka.
Galiausiai, tai ir privertė mane apsispręsti. Veiksmai turi pasekmes.
Jei pastatai uostą, sunaikini bangą.
Pavagi mano merginos pratimus, esi apsimetėlė.
Ir jei raunies ant mūsų, mes tave…
Žiūrėk, jis stato mašiną.
Tu tokia seksova, kai šitaip elgiesi.
- Visa susikaupusi… - Neblaškyk manęs. Mes čia dirbam.
Turim daug ką išsiaiškinti. Turim pažiūrėti, su kuo turim reikalą.
Palauk. Čia ne Brymas. Čia…
žmona.
Nors ir gera tave matyti,
ar galiausiai prieisime prie to, dėl ko čia atvažiavai?
Negaliu tiksliai pasakyti.
Intriguojanti pradžia.
Nors man vis tiek nerūpi.
Visada džiaugiuosi žmonių draugija.
Žinia, man yra tekę kartais pabendrauti su kirais, taigi…
Ir kaip sekasi?
Asimetriškai.
Jie visiškai nesugeba išklausyti.
Ei, Džonai.
Dėl kapitalo įplaukų į prieplaukos projektą,
tavo dividendai…
ir visų originaliųjų investuotojų dividendai
bus mažesni nei ankstesniais ketvirčiais. Todėl…
Man tinka, Džonai.
Man tinka.
Noriu padaryti tą pačią klaidą.
Turiu galvoje, noriu ir nenoriu
padaryti tą pačią klaidą, kaip ir jis.
Kaip padarė tėtis.
Turėsi kalbėti konkrečiau.
- Gerai. Dabar mūsų proga. Eime. - Gerai.
Eime!
Sveiki, pone Grynai?
Pone Grynai, atleiskite, kad trukdau…
Ne, damos.
Šiandien autografų dalinti negalim. Ne.
VINCENTO GRYNO STUDIJA
Bet aš jus myliu.
Koks gražus švarkelis.
Ačiū. Man reikia su jumis pasikalbėti.
Apie ką, širdele?
Tiesiog apie tai, kaip jūs tapote jumis.
Tai bent leptelėjai, kvaiša.
Leiskit pavaišinti jus pietumis. Mums tereikia valandos.
Kiek beprašytumėt už konsultacijas, sumokėsim dvigubai.
Manai, kad būtent to ir laukėme?
- Manau, kad gali būti. - Žinai, kas tavęs laukia vėliau?
Kas tai?
- Mažuti. - Aš to nepraleisčiau.
Aš to nepraleisčiau.
O Dieve.
Po kiek laiko Porteris išvis nustojo nešioti saviškį.
Šitas buvo jo.
Ką tu sakai.
Atleisk.
Norėčiau, kad judu…
Norėčiau, kad jis būtų pasirinkęs teisingą kelią.
Klausyk, gal ir žinai, koks tas kelias,
bet aš - tikrai ne.
Taip, aš tikrai žinau.
Ką gi, sveikinu.
- Turbūt malonu. - Nemalonu.
Jau nebe.
Matau kitus kelius. Kitas…
Nežinau.
Nesu tikras, ką pasakyti, Džonai. Tikrai.
Bet galiu pasakyti, kad taip, kaip susitvarkėm, buvom laimingi.
Buvom.
Laimingas vyras neima ir…
Jis buvo nelaimingas dėl kitų priežasčių.
Jo gyvenimas nesuteikė visko, ko jam reikėjo,
bet aš niekad, nė sekundėlei, nesijaučiau atsakingas už tai, ko jam stigo.
Ko jam reikėjo.
Ir ko gi jam reikėjo?
Ko reikia tau?
Man reikia žmogaus, kuris pasakytų, kad galima viską palikti.
Niekas niekad tau to nepasakys.
Taip.
Man reiktų eiti.
Bet dabar, kai ištarei tai garsiai…
Ji turbūt paliko ten kelis tūkstančius.
Tiems žmonėms pinigai nieko nereiškia.
Matai, apie ką kalbu?
Kiek turėtume paprašyti?
Manau, ribų nėra.
Ji net nepaneša visų maišų, kiek prisipirko.
Vemti verčia.
Visada prašau padažą patiekti atskirai. Antraip salotos nueina veltui.
Paimi nuostabias salotas ir paskandini jas cukruje ir riebaluose.
Net nepradėkim kalbėti apie amerikietiškas salotas.
Tai - sūrainis su šonine be bandelės.
Žinote, mes kuriame salotų padažų be riebalų seriją,
bet vis dar gardiname skonius.
Marika labai išranki skoniams.
O kas ta Marika?
Gražuolė, su kuria dalinuosi namais.
O Dieve.
Man tik buvo smalsu…
Mano tėvas atvažiavo į šią šalį be cento kišenėje.
Jis plovė indus restorane ir miegojo ant grindų.
Sunkiai dirbo ir galiausiai jam priklausė 40 sumuštinių franšizių Pietuose.
Vaikeli, kaip jis norėjo, kad žengčiau jo pėdomis, bet turėjau kitų planų.
Šitas daiktas neturi pauzės mygtuko, tiesa?
Šokių aikštelėje.
Šokis buvo mano aistra.
Bet niekas nebūtų samdęs manęs šokti, nes atrodžiau kaip paršiukas, suprantat?
Buvau stambus vaikas.
Taip nutinka, kai tave verčia dieną naktį dirbti sumuštinių užkandinėje.
Jūsų tėvas turbūt labai jumis didžiuojasi.
Mes nesikalbame.
Aš - aerobikos instruktorė.
Pradėjau dirbti studijoje, po to įrašiau pirmąją…
Žinau, kas jūs.
Mačiau vaizdajuostę.
Mankštą.
Ačiū.
Už ką? Jis tavęs nepagyrė.
Marika kartais man vis ką nors parodo,
jei mano, kad man tai bus įdomu.
Tiesiog netyčia pradėjau.
Įsimylėjau aerobiką ir tą, ką ji galėtų man duoti,
bei panorau pasidalinti tuo su kitais.
Aš taip pat ir šokau.
- Baletą? Spėju iš figūros. - Taip, tiesa.
Niekad negalėdavau iškelti kojos aukščiau už suolelį.
Bet moderniame šokyje ir džiaze to užtenka.
Iš tiesų man buvo tiesiog įdomu, kaip jūs perėjote
nuo vaizdajuosčių prie televizijos.
Žinot, man sunku
įtikinti saviškius išklausyti mano pasiūlymų.
Paprastai.
- Aš neturiu man dirbančių žmonių. - Gerai, bet kaip tada jūs…
Prieš penkerius metus dirbau šokių studijoje,
meldžiausi, kad mane paaukštintų ir ištrauktų iš už stalo. O paskui…
susipažinau su Marika.
Ir ji manimi patikėjo.
Man tiek ir užteko, kad perimčiau gyvenimą ir ateitį į savo rankas.
Vienos gražuolės, kuri nuoširdžiai patikėjo.
Aš kontroliuoju savo vardą.
Kontroliuoju savo verslą.
Ir niekas neaiškina man, ką daryti ar kalbėti.
Išskyrus Mariką?
Visiems reikia partnerio.
Judvi turite viena kitą, o tai jau pradžia.
Ne, atleiskit. Mes - ne pora. Mes tik draugės.
Norėčiau turėti daugiau kontrolės, bet pasirašiau sutartį su „Stolu/Graneriu“.
Negaliu tiesiog išeiti.
Kai kurie iš mūsų niekad neprisiruošia palikti tėvelio namų,
kad ir koks bejausmis ar žiaurus buvo tėvelis.
Ar aš teisus?
Nesunku atspėti. Jis tavęs nepažįsta.
Žinau, kad teisus, nes ir man taip buvo.
Nepasiduok tokiam pigiam triukui.
O varge. Regis, jūs teisus.
Atsiprašau. Tik negaliu žiūrėti, kaip tu…
Tu nusipelnei daugiau,
nei tai, kuo pasitenkini, ir tiek.
Ar ji teisi? Ar taip ir darot?
Niekas nieko nespręs.
…šitaip skaudint žmonių.
Žinot, įkursiu sportinių timpių liniją,
jos vadinsis „Vinio lieknutės“.
Tai patentuotas, drėgmę sugeriantis audinys, sukelsiantis revoliuciją.
Norėčiau pasiūlyti jums tapti viena iš mūsų pardavimo partnerių.
Jei jus tai domina, Marika gali susisiekti?
- Tiesiog ji atrodė tokia… - Taip.
Kaip mano mama, kai visą vakarienę pražiūrėjo į laikrodį,
vis labiau ir labiau pykdama.
Taip.
Šitas dalykas, jis gali sukelti daugybę skausmo.
Galėtume atverti skausmo bedugnę.
Nenoriu būti ta, kuri eina ir suvarinėja peilį žmonėms į nugarą.
Ypač nenoriu suvarinėti peilio į vaikus.
Ne, negalėčiau gyventi su tokios naštos slegiama sąžine.
Vaikai - nekalti.
Vienintelis tyras dalykas šiame pasaulyje.
Bet, tam tikra prasme,
esame vaikų pusėje.
Jie ją įskaudino.
Jie juos įskaudino. Ne mes.
Mes kartą suklydome.
Kai įstojome į tą vaizdajuostės klubą?
Kai leidomės Šeilos įtikinami, kad ji turi galią.
Bet mūsų pusėje teisybė, o to nenupirksi.
Sveiki?
Taip! Puiku.
- Taip, šaunuolė. - Valio!
- Kas… Sveikučiai. - Labas.
Kas čia vyksta?
„Mažosios kadetės“ pasirodė ne visai tokios, kokių tikėjomės,
todėl nusprendėme perimti reikalus į savo rankas.
O kaip tau sekėsi? Kaip tavo diena?
Ne per daug skyrėsi nuo jūsiškės.
Ar tai saugu, brangusis?
Ne. Čia ir esmė. Tai gan pavojinga.
- Turiu galvoje, tai peiliai. - Gerai.
Meskim dar kartą. Pasiruošusi?
Sulenk alkūnę, nusitaikyk į medį
ir kuo stipriau mesk.
Taip.
Bane. Taileri.
Nesitikėjau jūsų pamatyti, bičiuliai.
Kilo klausimų dėl pastabų apie mano pratimus?
Ne. Aš nedarysiu tavo pratimų.
Maniau, kad susitarėm?
Po to pažiūrėjau į čekį - per mažai pasiūlei.
Maždaug 24 500 dolerių per mažai.
Klausyk… Sakiau, kad mane įkvėpė tavo užsiėmimai.
Man patiko tavo užsiėmimai.
Bet tai buvo pradžia, supranti?
Aš tau nieko neskolinga.
Tai, ką sukūriau, yra mano ir tik mano.
Ne, Šeila, taip nėra.
Bet mes ne dėl to čia atėjome.
Atėjome dėl to, ką tu su tuo užsispaudusiu mormonu išdarinėjat
šitame saugos kameros įraše iš prekybos centro.
Kai taip stilingai pasidarbavot pirštukais.
Pupa? Kas ten?
Tai tik „Avon“.
Aš tuoj ateisiu.
Blefuojat.
Ne, aš siaubingas melagis.
Jis nesugeba meluoti.
Visada maniau, kad tu gan šalta,
bet viešai masturbuotis su vedusiu vyru?
Mormonams išvis negalima smaukyti.
Kas norės mokytis sveikos gyvensenos iš tokio nenormalaus žmogaus?
Dvidešimt penki gabalai.
Arba nusiųsim vaizdajuostę jo žmonai, tavo verslo partneriams
ir Deniui.
Po savaitės.
Arba gausim pinigus, arba pažiūrėsim, kaip būsi sunaikinta.
Vienaip ar kitaip, mes žiauriai laukiam!
O Dieve.
Išvertė Sandra Siaurodinė