ЧОТИРИ МІСЯЦІ ТОМУ
ТОРГОВИЙ ЦЕНТР PDV
ЗАРЕЗЕРВОВАНО ДЛЯ ДЖОНА БРІМА
О ні.
Містер Брім. Не помітив вас.
Умієте підкрадатися.
Швидко підняте – не падало.
Це якби тут можна було їсти.
А нам не можна, тому покладу сюди.
Чим можу допомогти?
Мені потрібен учорашній запис з восьмої камери спостереження.
У «Sassy Colors» знайшли зайвий товар.
«Sassy Colors» пограбували?
Не хочемо спішити з висновками. Варіантів чимало.
Може, то єнот? Вони можуть переносити речі.
Єнот раз подряпав кота мого друга.
-Томмі. -Запис.
От чорт.
Хтось забув поставити касету на запис.
І цей хтось вчився у мене.
Я беру на себе повну відповідальність.
Щирі вибачення вам і працівникам «Sassy Colors».
Я зробив лажу.
На помилках вчаться.
Тільки… не наступай більше на ті ж самі граблі.
Даю вам слово.
До побачення, сер.
Повернімося до сандвіча.
Ні фіга собі!
Ага, бро.
Бос-мормон дрочить у своєму торговому центрі.
А їм дрочити навіть у себе вдома не можна.
-Що? -Так.
Жорстко.
-Це ще не найкраще. -Чувак.
Глянь на гиденьку дамочку. Онде мне пиріжка.
Бачиш отам?
Он вона.
Он.
Ого. Це дуже особисте.
Ще й на камеру.
Нащо це їм?
Мабуть, забулися на мить.
Та на яку мить?
Він же знає, де камери.
Сам їх ставив.
Сьогодні заходив до мене по запис, але, на жаль…
один ідіот не поставив касету на запис.
А він і не засмутився.
Ще б пак.
Гостре в тебе око.
Дякую, бро. Це ж компромат.
ЧОТИРИ МІСЯЦІ ТОМУ
ТРИ МІСЯЦІ ТОМУ – ДВА МІСЯЦІ ТОМУ МІСЯЦЬ ТОМУ – СЬОГОДНІ
Котику.
-Це ж… -Скажи?
-Цей запис може нас врятувати. -Хіба?
О боже.
Боже мій.
Боже мій!
Боже мій.
Ритміка
Доню.
Боже… Я…
Доброго ранку.
Налякала мене.
А де татко?
Мабуть, у ванній.
Як тобі посмажити яйця?
Як татко.
Доню, мабуть, неприємно було бачити мене сумною й хворою,
але я вже одужала.
І зготую тобі що хочеш.
Хочу пластівці.
Ну добре. Прекрасно.
Від татка.
Хочеш мене покарати?
Почекай. Ти й не здогадуєшся.
Доброго ранку.
Сонечко встало. Мамуся встала. Що в нас на сніданок?
Пластівці. Хоче, щоб приготував ти.
Добре. Зараз зроблю.
А як швидко я впораюся?
Татко-блискавка!
Раз! Два!
Нагадую: мене не буде цілий день.
У мене важлива зустріч у Лос-Анджелесі.
У нас теж буде цікавий день.
Так, доню?
Записав її в «Маленькі кадети».
У «Маленькі кадети»? Ми ж домовилися, що нам це не підходить.
Так, але я чув, як деякі матусі це обговорювали,
і подумав: «Чом би й ні»?
-Деякі матусі? -На, сонечко.
Так.
Такі, як Ванда?
Так. Вона теж там була.
Серед інших матусь. А що? Ревнуєш?
Розкажи йому. Хто ти й чим займаєшся.
Малим я був скаутом, і мені подобалося.
Нам там дали великі складані ножі.
Хочу ножа.
Хто ж не хоче? Був би в мене зараз мій.
Я носив його в чохлі.
А ще ми стріляли з лука.
Доростеш до стрільби з лука – побачиш, як це кльово.
Машина сьогодні твоя. Мене відвезе Ґрета.
Куди?
-У Лос-Анджелес, на зустріч. -Їж.
Якщо хочеш туди, треба їсти. Отак.
Йому байдуже. То й що?
Це твоя мрія, лише твоя.
Каву будеш? Щойно зварив.
Жартую. Я в курсі.
Вибач, що прийшов, не попередивши.
Твій батько теж так робив.
Через незаплановані візити почуваєшся… менш винним, так?
Заходь.
Щось я не впевнена щодо костюма.
Хотіла, щоб було по-діловому, а почуваюся матір’ю нареченої.
Вигляд розкішний.
Ідеальне поєднання ділового,
і ти така гарна, що я б тебе вбила.
-Вітаю. -Вітаю.
Це ж кронпринцеса кардіотренувань.
У костюмі ви така ж чарівна, як і в лосинах.
Вигляд у вас чудовий.
А як самопочуття після всього?
-Я відпочила. -Прекрасно.
Дуже хочу обговорити з вами
мої задумки на майбутнє.
Мабуть, цікаві.
Бачу, вас цікавить стратегія.
Не всі наші клієнти такі.
Я підготувала резюме.
По-перше,
недавні наші заходи були захопливі.
Виставки й особисті появи.
Але я прагну розширити бізнес
за межі звичайного ринку
і створити бренд стилю життя.
Ми можемо обговорити, якою буде наступна відеокасета.
Хай на обкладинці буде яскравий шрифт.
Я хочу розширення і створення під нашим брендом спортінвентарю, одягу
і кулінарних книг.
Це є в резюме.
Це дорожня карта для мого бренду стилю життя.
Бренду стилю життя?
Ми бачимо це так:
ви важливий член сімейства брендів «Stahl/Grunner».
Злякався. Хай думає, що це його ідея.
А пам’ятаєте, ви хотіли, щоб моє ім’я знали в кожному домі?
От вам і спосіб це зробити.
Тільки швидше, ніж ви планували.
От що я скажу:
я перегляну ваші пропозиції і покажу їх начальству.
Я думала, начальство – це ви. І просила зустрічі з вами.
Так, начальство – це я, але засновники компанії теж мають сказати своє слово.
Вони ще живі?
Так. Містер Стол і містер Ґрюннер живі-живісінькі.
Особливо містер Стол.
Приходить майже щотижня, читає пошту і їсть суп.
Ну тоді…
А ви знаєте Вінні Ґріна?
У нього ще такі довгі рекламні ролики.
Я дивлюся рекламу.
Погано сплю.
Значить, бачили його?
Так, його важко забути.
Він яскравий. Той ще персонаж.
Як ще можна сказати не «ґей»?
Він починав з касет,
а тепер продає цілу програму зі схуднення.
Він націлений на геть іншу… верству
населення, ніж ми.
Ми сімейна компанія.
Якщо розумієте, про що я.
Якщо? Я ж не ідіотка.
Подобається вам це чи ні, та майбутнє за прямими продажами.
Ідеться не про тисячі одиниць,
а про мільйони. Мільйони.
Уявляєте, Оґґі? Бо я – так.
Знаєте, що уявляю я?
Як ви підписали з нами контракт.
Не забули?
Не хочу казати, що у вас перед нами обов’язки, але так і є.
Ви нам зобов’язані.
І оскільки ми вже в мінусі через ваші недавні напасті…
Мене прооперували.
-Від мене це не залежало. -Ми наполягаємо,
щоб ви дотримувалися плану. Нашого плану.
Дякую, що зайшли.
Зверху.
І знизу.
А тепер, угадали!
Зверху й знову знизу.
Я так само вишивала зі своєю мамою,
а моя мама – зі своєю.
Уявляєте?
Так.
-Що далі? Зверху! -Гей.
Правильно.
Знизу.
Вибач, але вона з ними вишиває.
І навіть не по-справжньому.
Удає, що вишиває. Жалюгідно.
Твоїй дочці наче цікаво.
Бо вона не знає різниці.
Боже, бачити, як маленьких дівчаток привчають
з самого дитинства бути покірними домосідками…
То хай краще вчаться в старшому віці?
Може, в першому шлюбі?
Я б волів, щоб вони взагалі такого не вивчали.
Було б супер.
Зверху…
Ух ти! Так смачно.
Я не люблю вівсянки й родзинок, та це божественно.
-Ого. Так. -Дякую.
Ти ні слова не сказав про телерепортаж.
Я й досі не знаю твого ставлення.
Ти нічого не сказав.
Багато хто вже висловився.
Мені дзвонили з рекламної агенції, хотіли поговорити про Лео.
Я їм: «Мій син не продаватиме по ТБ гамбурґери».
Так, це було…
Це було неймовірно. І Лео такий молодець.
Ясно.
Чесно? Я був розчарований.
Замість говорити про реальні проблеми,
вони використали малого.
Це емоційна маніпуляція станом речей.
От що буває, якщо поєднати телебачення з політикою.
Ти заздриш дванадцятирічному хлопчикові?
Ти сильно спростила суть моїх слів.
У глибині душі я знала, що ти придурок.
Якщо подумати, не в такій і глибині.
Що?
Знаєш, хто я?
Я кажу що думаю.
Кажу все прямо, й часто від цього страждаю.
Що тут удієш? Не вибачатися ж за тверді погляди
на організацію, що – будемо чесні…
Татку! Подобається?
Я…
Я люблю тебе, сонечко.
Люблю тебе.
«Покажу начальству» означає відмову.
Дотримуйся плану. Забудь про нові задуми.
Може й так. А може, їм потрібен час на роздуми.
Ерні не поспішає з новими ідеями. Буває таке.
Вони думають, що знають більше за мене,
-і навіть не… -Оце вже ні.
Казав, що в них сімейна компанія.
Вони ж нічого не тямлять у сім’ях. І в жінках теж.
Що ми хочемо, як ми думаємо і…
Яка сумочка!
Уявляєш мене з такою?
Ще й як уявляю. Купи її. Побалуй себе.
Не можу. Тобто можу, але ні.
Вона задорога.
Це пусте. Вибач, я тебе слухаю.
Я маю бути вдячна, що вони зняли мені касету,
і маю робити так, як вони кажуть. Вони ж професіонали.
Ти ж не серйозно.
-Купи сумочку. -Не можу.
Не варто.
Вона задорога.
Ти багата.
Вона не в моєму стилі.
Ой, уже треба повертатися? Гарно погуляли.
Зайдемо ще в одне місце?
Тільки ти міг аж чотири місяці мовчати про таке.
Мій чистий серцем котик.
Не люблю судити людей за їхній вибір.
Кожен робить свій.
Та дехто робить тупий вибір, а потім мусить за нього платити.
Тому я й передумав. Кожен вчинок має свої наслідки.
Будуєш порт – убиваєш китів.
Крадеш рухи моєї дівчинки – ти позерка.
Нажучиш нас, то ми нажу…
Під’їхав.
Я так заводжуся, коли ти така.
-Така зосереджена. -Не відволікай мене. Ми на завданні.
Треба багато що з’ясувати, дізнатися, з чим маємо справу.
Стривай. Це ж не Брім. Це…
його дружина.
Радий тебе бачити.
Скажеш нарешті, чого приїхав?
Я й сам не знаю.
Інтригуючий початок.
Не те щоб мені було цікаво.
Я завжди радий тут людям.
Іноді розмовляю з чайками.
І як, виходить?
Не те щоб дуже.
Вони не вміють слухати.
Джоне.
Завдяки інвестиціям у проєкт з будівництва причалу
твої дивіденди…
і дивіденди всіх початкових інвесторів
будуть менші, ніж у минулі квартали.
Приємно це чути, Джоне.
Приємно.
Я хочу зробити ту ж саму помилку.
Хочу і водночас не хочу зробити
ту ж саму помилку, що й він.
Яку зробив тато.
А конкретніше можна?
-Це наш шанс. Ходімо. -Добре.
Ходімо!
Вітаю. Містер Ґрін?
Містер Ґрін, вибачте, що заважаю.
Ні, дами.
Сьогодні ніяких автографів.
Та я вас люблю.
Гарний жакет.
Дякую. Я хочу з вами поговорити.
Про що, дорогенька?
Про те, як ви стали тим, ким є.
Непогано, дурка.
Ми почастуємо вас обідом. Приділіть нам одну годину.
Ми дамо за консультацію подвійну ціну.
Думаєш, ми такого чекали?
-Може, й так. -А знаєш, що чекає на тебе потім?
Що це значить?
-О, зайчику. -Я такого не пропущу.
Не пропущу.
Боже мій.
З часом Портер перестав носити свій перстень.
Це його.
Не може бути.
Вибач.
Хотів би я, щоб ви…
Хотів би я, щоб він обрав праведний шлях.
Може, ти й знаєш, що це таке,
та я точно не знаю.
О так, авжеж, знаю.
Тоді поздоровляю.
-Мабуть, він приємний. -Ні.
Більше не приємний.
Я бачу інші шляхи. Інші…
Не знаю.
Не знаю, що й сказати, Джоне. Чесно.
Але скажу, що ми були задоволені тим, як усе було.
Чесно.
Щаслива людина не піде…
Він був нещасний з інших причин.
Життя не дало йому всього, що він хотів,
та я ніколи не почувався винним за те, чого в нього не було.
За те, чого він хотів.
І чого ж він хотів?
А чого хочеш ти?
Щоб хтось сказав, що нормально лишати все позаду.
Ніхто тобі такого не скаже.
Так.
Мені треба йти.
Але тепер, коли ти промовив це вголос…
Вона ж зо дві тисячі витратила.
Для таких людей гроші – це ніщо.
Бачиш, про що я?
Скільки попросимо?
Мабуть, ліміту немає.
Навіть донести не може куплене.
Так противно.
Я завжди прошу, щоб салатна заправка була збоку тарілки. Інакше який сенс?
Замовляєш смачний салат і топиш його в цукрі й жирі.
Я вже не кажу про кобб-салат.
Чизбурґер з беконом без булочки.
Ми працюємо над лінійкою знежирених салатних заправок,
думаємо над смаками.
Маріка дуже прискіплива, коли йдеться про смак.
А хто така Маріка?
Прекрасна жінка, з якою я ділю дім.
О боже.
Мені цікаво…
Батько приїхав у цю країну ні з чим.
Мив посуд у ресторані й спав на підлозі, а згодом
відкрив 40 точок з продажу сандвічів по всьому Півдні.
Хотів, щоб я пішов по його стопах, та в мене були інші плани.
У нього є кнопка паузи?
Я хотів танцювати.
Танці були моєю пристрастю.
Але ніхто не хотів брати мене танцюристом, бо я був товстий.
Я був важкенький.
Якщо день і ніч робиш і продаєш сандвічі, то струнким не будеш.
Батько, певно, вами пишається.
Ми не спілкуємося.
Я фітнес-інструктор.
Починала в студії аеробіки, а потім зняла перший…
Я вас знаю.
Бачив касету.
Тренування.
Ого. Дякую.
За що? Це ж не комплімент.
Маріка іноді показує мені те,
що може мене зацікавити.
Я просто закохалася.
Закохалася в аеробіку і її можливості
і хотіла поділитися цим з іншими.
Я теж колись танцювала.
-Балет? Це видно по фігурі. -Угадали.
А я не міг підняти ногу вище табурета.
Та в модерні й джазі це й не треба.
Дуже цікаво, як ви подолали шлях
від відеотренувань до реклами на телебаченні.
Мені так важко
донести менеджерам свої пропозиції.
Легко.
-У мене немає менеджерів. -А як ви тоді…
П’ять років тому я працював у танцстудії
і мріяв про підвищення. А потім…
зустрів Маріку.
Вона в мене повірила.
Цього вистачило, щоб узяти під контроль своє життя і майбутнє.
Усе завдяки красивій жінці, яка щиро в мене повірила.
Я керую своїм брендом
і сам веду свій бізнес.
І ніхто мені не вказує, що робити чи казати.
Крім Маріки?
Усім потрібен партнер.
Ви є одна в одної, а це вже щось.
О, ні. Ми не разом. Ми просто подруги.
Хотіла б і я мати більше свободи, але в мене контракт зі «Stahl/Grunner».
Я не можу отак піти.
Деяким важко вийти з-під таткового крила,
хоч би який байдужий чи жорстокий він був.
Я вгадав?
Це не важко. Він тебе не знає.
Знаю, що так, бо сам через таке пройшов.
Не купуйся на цей дешевий трюк.
О боже. Мабуть, що так.
Вибачте. Просто нестерпно бачити…
Ти заслуговуєш
на більше, ніж те, на що погодилася.
Це правда? Усе так, як вона каже?
Зараз ніяких рішень.
Так не робиться.
Я запускаю лінію тренувальних лосин –
«Лосини від Вінні».
Вони з запатентованої тканини, що вбирає вологу, й зроблять фурор.
Я хочу, щоб ви стали нашим торговим партнером.
Якщо вам цікаво, Маріка з вами зв’яжеться.
-У неї був такий вигляд… -Так.
Як у моєї мами, коли вона цілий вечір дивилася на годинник
і сумнішала.
Так.
Цей запис міг її ранити.
Ми б відкрили скриньку болю.
Я не хочу робити людям боляче.
А особливо дітям.
Так, я б не зміг з таким жити.
Діти ж ні в чому не винні.
Вони – єдине безгрішне на світі.
Та якщо подумати,
ми по той бік, де діти.
Це вони її ранять.
Їх ранять вони, а не ми.
Ми вже раз зробили помилку.
Коли записалися в касетний клуб?
Коли Шейла переконала нас, що має над нами владу.
Але справедливість на нашому боці, й цього не купиш.
Агов.
Так! Гарно.
-Так, моя ж ти дівчинко. -Ура!
-Що… Привіт. -Гей.
Що ви робите?
«Маленькі кадети» не справдили наших сподівань,
тому ми взяли все в свої руки.
А ти? Як минув день?
Приблизно як у вас.
А це безпечно?
Ні. Це небезпечно. У тому й суть.
-Це ж ножі. -Ясно.
Давай ще раз. Готова?
Зафіксуй лікоть, цілься в мішень
і кидай щосили.
Так.
Банні. Тайлер.
Не чекала вас.
Виникли питання щодо інструкцій до моїх тренувань?
Ні. Я не тренуватиму замість тебе.
Ми ж домовилися.
А потім я побачила чек. Там мало.
На 24 500 доларів менше, ніж треба.
Я ж сказала, що твої тренування мене надихнули.
Вони були класні.
Але то був лише початок.
Я тобі нічого не винна.
Те, що я створила, тільки моє.
Ні, Шейло, не тільки твоє.
Та ми тут не тому.
Ми тут через те, що ти й той затиснутий мормон робите
на записі відеокамери з торгового центру.
На ньому ви дрочите. По-модньому.
Мала, хто там?
Це з Avon.
Я зараз буду.
Ви блефуєте.
Ні, я не вмію брехати.
У нього на лиці це написано.
Мені завжди здавалося, що ти холодна,
але дрочити в громадському місці з жонатим чоловіком?
Мормонам таке взагалі заборонено.
Хто захоче вчитися здоровому способу життя в такої намаханої?
Двадцять п’ять штук.
А ні, то ми надішлемо запис його дружині, твоїм бізнес-партнерам
і Денні.
Один тиждень.
Або ми отримаємо гроші, або побачимо твоє знищення.
Хай там як, а ми радіємо!
О боже.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова