BĒRNUDĀRZS
-Čau! -Čau!
Es tiešām varu vēlēties jebko?
Jā. Šodien ir diena, kad tētiņš uz visiem taviem lūgumiem teiks jā.
Saprāta robežās.
Es varu dabūt varavīksni?
Jā. Pasūtījums pieņemts, piegādes laiks nenoteikts.
-Ko vēl? -Es gribu nāriņu.
Tas ir pārāk vienkārši. Mēs aiziesim uz okeānu.
Skatīsimies, vai ūdenī nemanīsim kādu nāriņu.
Ko vēl?
-Hamburgerus! -Ko?
Es pusdienās gribu hamburgerus.
Maja, tu zini, ka mēs hamburgerus neēdam.
Ja samierināsies ar dārzeņu burgeru, aizbrauksim uz zemnieku tirgu.
Mamma ēd hamburgerus.
Mīlulīt, tava mammīte hamburgerus neēd.
Tieši viņa mani pierunāja, lai neēdu sarkano gaļu,
jo tas nenāk par labu ne miesai, ne dvēselei.
Vienreiz mammīte apēda veselus trīs hamburgerus.
Bet es tikai vienu.
Bet man garšoja.
Maja, saki man godīgi:
vai tas varbūt notika kādā tavā sapnī?
Nē, tas bija pa īstam. Kā nāriņas.
MEKLĒJAM DZĪVOKĻA BIEDRUS
Mīļais, ko tu dari?
Ar to nepietiek. "Meklējam dzīvokļa biedrus"?
Nu kur man bija prāts? Dzīvokļa biedri ir vajadzīgi.
Nolādēts!
Mīļum, bija jau labi.
Nebija! Sūds tas bija! Viss ir sūdīgi!
Tailer, beidz stresot. Tu burtiski saindē visu māju.
Radoši darbi mani nomierina.
-Šis ne. -Jo es visu laiku sačakarēju!
Mēs šantažējam cilvēku, mīļā.
Prasām lielu naudu. Tādu melno naudu.
Kāpēc tu čuksti? Neviena cita te nav.
Es nezinu.
Tā, tu sāc psihot. Tev jāsāk domāt par pozitīvo.
Kad viņa samaksās, mums viss nokārtosies.
Ja? Un ja nu nesamaksā? Ko tad mēs darīsim?
Tad būsim sabojājuši viņai dzīvi! Tik un tā labi!
Ir trešā iespēja, Banij. Ja nu viņa to pavērš pret mums?
Viņa ir gudra un viltīga.
Mums jābrauc uz Meksiku un jānogaida!
Zini, mēs varam dabūt pases…
Nu, tas būs pārāk ilgi. Varbūt viltotās!
Viltotās taisa Ričijs, bet viņš jau ir Meksikā. Kā lai tiekam pie viņa?
Tā, viss. Mēs ejam laukā.
Mums abiem ir vajadzīgs svaigs gaiss.
25 000 dolāru? Kas ir ar tiem cilvēkiem?
Kas ir ar tevi?
Nav runa par naudu. Nauda ir… Runa ir par principu.
Kas tas par cilvēku, kas domā, ka var tā uzvesties?
Aiz ļauna prāta radīt haosu.
Tāds cilvēks esi tu.
Saprotu, ka to grūti aptvert, bet mums nav daudz laika.
Pēc divām dienām viņi to nosūtīs visiem.
-Kā viņi to vispār dabūja? -Kas zina? Galvenais, ka ir dabūjuši.
Un, ja viņiem nesamaksāsim, to redzēs visi.
Redzēs mūs.
Mans tēvs atņēma sev dzīvību.
Mēs to nestāstām, jo tas ir briesmīgi.
Bet viņš tā izdarīja.
Viņam dzīvē bija noslēpums,
ar kuru viņš vairs nevarēja vai arī nespēja sadzīvot.
Man ļoti žēl.
Man arī.
Un es meklēju kādu… zīmi.
Pagriezienu. Citu ceļu.
Varbūt šī ir tā zīme.
Ko tu ierosini?
Varbūt mums pienācis laiks rīkoties.
Vai, pareizāk sakot, nerīkoties.
Šī ir iespēja ļaut, lai tas, kas vairs neturas, sabrūk.
Lai mēs varam būvēt par jaunu.
Kopā. Mēs esam spēks, Šīla.
Es gribu būt ar tevi.
Šis varētu būt mūsu sākums.
Tu runā neiespējamo.
Nu kā? Mēs nopostīsim paši savu dzīvi, savu karjeru?
Mēs tādi neesam. Viņi to zina.
Viņi domā, ka mani pazīst.
Bet pa īstam mani pazīsti tikai tu.
Un pēc tā, ko ļāvi šeit man redzēt…
Nu, es īsti neļāvu…
Domāju, ka tu to pašu vari teikt par mani.
Zinu - tas ir neprāts.
Bet tu padomā par to… kādu dieniņu.
Vienkārši padomā… pirms no tā atsakāmies.
Kad esmu kopā ar tevi…
tikai tad es jūtos brīvs.
Mēs tā varētu justies visu laiku.
Kas mūs attur?
"Cilvēki, kas cieš no bīstamākā anoreksijas paveida,
ko sauc par bulīmiju, slepus un strauji patērē pārtiku ar lielu kaloriju saturu.
Tas bieži beidzas ar apzināti izraisītu vemšanu,
kas panākta fiziski vai medikamentozi."
-Tēt, kad es dabūšu savu hamburgeru? -Piedod, mīlulīt. Pēc brītiņa, labi?
Labāk palasi savu nāriņu grāmatu.
Es jau palasīju.
Nu tad palasi vēlreiz.
"Šādi mēģinot zaudēt svaru, rodas svara svārstības,
viegla vai smaga depresija, amenoreja un pat kleptomānija."
Labi, labi, labi.
GUDRAS SIEVIETES, MUĻĶĪGAS IZVĒLES BĒRNA MORĀLĀ SPRIESTSPĒJA
Un mums ir jauni krekli,
un tie ir no tāda poliestera, no kura niez.
Un tie izskatās tik dzelteni! Nu pilnīgi dzelteni.
Nevis smuki dzelteni, bet tādi…
Tādi dīvaini, nu, sinepjdzelteni.
Saprotat? Un mēs izskatāmies kā kaut kas pretīgs.
-Jā. -Dīvaini.
Nu, mūsu skolas krāsas ir zilā un dzeltenā.
Nu tad ņemiet zilo! Zilā patīk visiem.
Man patīk dzeltenā.
Tā simbolizē sauli, prieku, cerību uz gaišāku nākotni.
Jaunu lappusi.
Tas ir nenovērtēts tonis.
-Vai zini, kāda ir mana mīļākā krāsa, Zīk? -Nē. Kāda, tēt?
Dzeltena.
Skaidrs.
Mans tēvs visu laiku valkāja dzeltenu kreklu.
Un māte, viņam nesakot, to izmeta ārā.
Viņai tas likās sievišķīgs.
Un tas bija slikti - viņasprāt.
Nu, ja visi ir paēduši, zēni, vai novāksiet galdu?
-Jā. -Un mana mīļākā dziesma?
Kāds zina?
Varbūt nosauksiet vienu no trim?
Mēs sapratām, tēt. Tu esi noslēpumains.
Mammu? Tev viss labi?
Tas bija nopietni.
Tas ir pavisam normāli, mīļais. Ķermenis gatavojas tam, kas to sagaida.
Daudz laimes tev Daudz laimes tev
Daudz laimes dzimšanas dienā
Daudz laimes tev
Urā!
Paldies, mīļie! Esmu tik priecīga!
-Urā! -Jā!
Es nezināju, ko vēlēties, jo man viss jau ir.
Izņemot vēl vienu šampanieti, ja?
Ko jūs sakāt?
-Man pietiks ar šo glāzi. -Jā. Jā, man arī.
Labi, vēl redzēsim. Mēs taču svinam!
Tev pasta primavera negaršoja? Tu gandrīz neko neapēdi.
O nē, apēdu! Vienkārši bija ļoti pikanta. Ļoti sātīga.
Kā? Tur taču ir tikai dārzeņi un pasta.
Vai tāda ir sajūta slīkstot?
Jā, viņa noteikti taupās desertam.
Ar to viņi ir slaveni.
Šokolādes fondants.
Mēs pasūtījām iepriekš.
Ērnijs pasūtīja iepriekš.
To pasūtīja Leona, kad rezervēja mums galdiņu.
Tas vienalga skaitās, Ērnij.
Ak dievs! Ir tā vērts. Reklāmai taisnība.
Johaidī! Jā. Tiešām ļoti garšīgs.
Ziniet - oho!
Tagad. Izdari to tagad, kamēr šie apreibuši no šokolādes.
Nu, Majestāt…
Ko… Nē!
Mīļie, es teicu, ka man neko nevajag.
Nu, tas ir nevis tas, ko vajag, bet tas, ko tev gribas.
Ak dievs, Šīla! Ak dievs, nē! Tas ir par traku.
-Kas tur ir? -Jā, tagad es arī gribu zināt. Kas?
Tu esi neiedomājama!
Dieva dēļ, Grēta, velc taču laukā!
-Re! -Izskatās jauka.
Jā, ļoti jauka.
Tu atcerējies! Kurš tādas lietas atceras?
Laikam es. Tu to esi pelnījusi.
Labi, viss.
Ērnij, šie abi ir nopelnījuši burbuļus burbuļos. Taisāmies prom!
Kas ir burbuļi burbuļos?
Nekādu "ja", "un" vai "bet".
Nu, tad jau redzēsim.
-Ja paveiksies. -Ērnij!
Klau, tu taču šitiem štruntiem netici.
Jā, tā ir, bet…
Ei, nesauc to par štruntiem.
Bet kāpēc mēs te esam?
Tāpēc… tāpēc, ka…
Kaut arī nekad neesmu ticējusi, es šeit vienmēr esmu sajutusies labāk.
Tikai no svecēm un no tā visa…
Tu jau saproti.
No svētās sajūtas?
Laikam jau šī vieta ir kā pludmale, tikai garlaicīgajiem cilvēkiem.
Mums abiem nepatika tas, ko izdarījām.
Bet…
tas jau nav mūsu vienīgais darbs.
Mēs esam darījuši arī labu.
Citas lietas.
Tieši tas jau man neliek mieru, saproti?
Ka ar šitiem sūdiem varbūt esam izsituši visumu no līdzsvara.
Karmiskā ziņā.
Nu, varbūt tā bija slikta ideja.
Varam iet.
Nē, pagaidi. Labāk vēl mirklīti pasēdēsim.
Viņiem te ir baigi labais vīraks.
Burbuļi burbuļos!
-Jā! -Sapratāt?
-Mēs saprotam. -Atdzesēts šampanietis, karsts ūdens.
Tā tik ir dzīve!
Jā. Ļoti energointensīva, bet - jā.
-Jā, jā. -Jā.
-Pēc šīs glāzes mums tiešām vajadzētu iet. -Nuja, jā.
Nē. Tev ir par maz. Te būs vēl.
Nu lūk, ziniet, man
tas ir bijis īsts ceļojums pa Aizspoguliju.
Viss ir citādi, un ne tikai sekss.
Es visu savu dzīvi tagad redzu no citas perspektīvas.
Tikai savu dzīvi?
Nē, mūsu dzīvi. Manu un Grētas.
Vai ne, mīļā?
Un es esmu nonācis pie pārliecības, ka laimes pamats ir labs sekss.
Es neapstrīdu.
-Par laimi! -Jā!
Tas ir, ko nu katrs uzskata par labu seksu.
Un kā ir ar jums, Šīla Rūbinas kundze?
Ko uzskati tu?
Jā.
Kas ir? Man gribas zināt.
Nē, vienkārši… Tu prasi atbildēt publiski. Tas nav godīgi.
Bet man likās, ka tieši tāpēc sākās tāda saruna, ne?
Labi…
Nu…
Labs sekss ir labs sekss.
Nu, to jau var saprast un sajust - es teiktu.
Ko?
Nē, es…
Es tevi mīlu, bet tā ir izvairīšanās.
-Nu, vismaz kaut kas. -Ideāla atbilde.
Paldies jums. Paldies.
Labi, un tā?
Kurš būtu jūsu ideālais mīlnieks? Reāls vai izdomāts.
Tas tiešām ir lielisks jautājums. Tā.
Mans būtu Koperniks…
Tev vajadzētu izstāstīt visu. Tagad.
Izstāsti, ka tevi drāž tā, kā vienmēr esi gribējusi,
bet nekad neesi izteikusi vārdos.
Izstāsti. Nu taču! Sagrauj viņus. Lai tas viss vienreiz beidzas.
Tā, Šīla, tava kārta.
Kungiem priekšroka.
Jā, labi. Jā, es varu pateikt.
Man ideālā mīlniece būtu
mana sieva Šīla.
Nu taču.
-Kas ir? Es tevi mīlu. -Beidz.
-Tu esi skaista. Vai ne? -Tu…
Tava ideālā fantāziju mīlniece esmu es, tava sieva?
Cik neinteresanti!
-Labi. -Tas ir mīļi, bet bez riska.
Nu bet ko, ellē, jūs gribat, lai es saku?
Es to pilnībā saprotu.
Nu, paskaties uz sevi!
Viņš runā pavisam loģiski.
Paldies, Grēta.
Ei, vai jūs kādreiz esat gribējuši pamēģināt ko jaunu?
Nu, piemest asumiņu.
Varbūt ar diviem draugiem, ar kuriem kopā jau jūtaties brīvi?
Es domāju, ka droši varu teikt mūsu abu vārdā,
ka mums ir laiks doties mājās.
-Jā. Bija ļoti jauki. -Jā.
-Tas jāatkārto. Daudz laimes! -Jā.
"HIGHBALL" LAIMĪGĀS STUNDAS LAIKĀ - 1 $
Ko varu piedāvāt?
-Vai tagad ir laimīgā stunda? -Nē.
Kad atkal būs laimīgā stunda?
Rīt četros.
Tu esi kanādietis, vai?
Ei! Domā, ko runā!
Nē. Atvaino. Nē.
Es esmu bez pieredzes.
Tātad tagad nav laimīgā stunda. Diemžēl.
Bet "Highball" vienalga var dabūt?
Nuja. Protams.
Un cik tas maksā, kad nav laimīgā stunda?
Dolāru divdesmit piecus.
Labi, lai iet. Man vienu "Highball", lūdzu.
Jā, vecīt, bet kādu?
Lielo.
Vēlreiz paldies. Neņem ļaunā.
Nu, ko tu teici Keitlinai, kāpēc esi tik ļoti iesvilpusi?
Zini? Viņa nejautāja, es arī neko neteicu.
Es tikai divkāršoju viņas likmi un iedevu dzeramnaudu.
O! Paskat, kā tu mētājies ar naudu!
-O jā. -Bagātais mammucis.
Un arī tā Grētas somiņa…
Cik tā maksāja?
Jāpadomā. Es samaksāju ar savu naudu…
-Labi. Labi. -…plus 50 centus.
Labi.
-Tev skauž? -Jā, varbūt.
Gribi rokassomu?
-Nē. -Nē?
Bet es neiebilstu pret jaunu siksnu.
-Man gandrīz visas ir novalkātas. -Parādi!
Zini, ko es domāju?
Es domāju, ka viņus izteikt to piedāvājumu iedrošināji tu.
-Ko? Beidz. -Jo es noteikti ne.
-Jā. Jā, tā biji tu. -Beidz. Kā tad, jā.
Ierunājās bērnudārza vienīgais gailis uz sūdu čupas.
-Jā. Protams. -Es zinu, kas tur notiek.
Es zinu.
Tas ir pirmais, ko šovakar esi apēdusi?
Piedod, neņem vērā. Es…
Piedod. Es atvainojos.
Kas notiek?
Es nesaprotu, kāpēc šobrīd vispār par to sāku runāt.
Par ko?
Saproti, es tiešām negribu, bet vienā brīdī man nāksies.
Piepeši es esmu apjautis to, ko vajadzēja apjaust daudz agrāk.
Lai gan, ja tā padomā, es droši vien jau apjautu.
Mierīgi! Tu vēl nezini, ko viņš zina.
Un, sasodīts, es tik ļoti nožēloju, Šīla.
Es ļoti, ļoti nožēloju, ka neatlicināju laiku,
lai pamanītu to, kas notiek manu acu priekšā.
Nepalīdzi viņam. Esi rāma. Neko viņam neizrādi.
Bet tev ir problēma.
Medicīniska problēma ar ēdienu.
Tik vien viņš zina? Ar to tu tiksi galā.
Un, ja lasīto esmu sapratis pareizi,
tā vairāk ir saistīta ar tieksmi pēc kontroles, ne ēdienu.
Tu esi izlasījis grāmatiņu? Apsveicu, bļāviens!
Es gribu, lai tu saproti, ka es tevi nevainoju.
Es nāku pie tevis un piedāvāju savu palīdzību un sapratni.
Nesaki ne vella.
Tu sarijies un tad vem?
Vai tā tu dari?
Tam nav nekādas nozīmes.
-Es tevi neapsūdzu… -Bet sajūta ir tieši pretēja.
Es negribu strīdēties, labi? Es tikai gribu palīdzēt - ja tu man ļausi.
Varbūt palīdzēt tev atrast grupu?
-Lasīju, ka grupās… -Grupu?
Grupu? Man jārunā ar grupu?
Ar grupu, jā.
Ļauj pabeigt! Es par tām lasīju, ja?
-Klau, ja kļūdos, tad kļūdos. -Tu kļūdies!
Tu esi pilnīgi dirsā pa kreisi!
Lieliski! Tad ļauj man kļūdīties! Ļauj man savu kļūdu pabeigt, labi?
Pirms tu atkal aizskrien prom - kā vienmēr.
Šīla! Es tevi mīlu.
Tu man rūpi. Es par tevi uztraucos.
Steigšus atkraties no viņa!
Labi. Vēl kaut kas?
Ko? Nē. Nekā cita nav. Tikai tas.
Ja gribi, vari aizvērt durvis.
Ko tu teiktu, ja mēs iegādātos bidē?
Esmu tādu redzējusi tikai vienreiz. Bērnībā ar vecākiem Monreālā.
Bet labi - ja tu gribi.
Tev viss kārtībā?
Ko? Jā, protams. Un tev?
Jā, es…
Es zinu, ka biji sacerējusies.
Es esmu apmierināta. Patiešām.
Jo pirms gada es par to nebūtu ierunājusies.
Tas man patīk. Man sākas briedums.
Tikai labākajā nozīmē.
Daudz laimes dzimšanas dienā.
Es sapņošu par to kūku.
Es sapņošu par seno Romu.
Kad iztēlojos, kā tu mani lūdzies, tad tu nelūdz šo.
Nu, tāda nu ir situācija.
Bet tu apdomāji? Vai tu…
Es nevaru. Tas… Vismaz vēl ne.
-Bet vai tu vismaz apdom… -Jā! Es taču jau teicu, ka jā.
Vienkārši… Tā nav nekāda iespēja. Tā ir… tā ir maksa par…
-Maksa par… -Par visu šo!
25 000 dolāru. Tā ir liela nauda.
Jā. Un tev tāda ir, vai ne?
Jā, bet ne par to ir runa.
Kas, tā stāv kādā seifā?
Tā ir kaut kāda kreisā nauda, ar kuru tu ieeļļo pilsētas mašinēriju?
-Tu par mani runā kā par… -Par ko?
Neizliecies par paipuisīti, jo mēs abi zinām, ka tā nav patiesība.
Ir zināmi noteikumi, kā Sandjego notiek bizness.
Zināma kārtība, kā viss darbojas.
Tātad tikai tev ir ļauts apiet likumu, lai kaut ko radītu?
Es arī radu! Un es tevi nevis lūdzu, bet tev saku.
Celies! Tas notiks.
Uz priekšu! Neviens cits to tavā vietā nedarīs.
Šis ir tavs brīdis. Tava iespēja visu novest līdz galam.
Kur ir kasete?
-Ja tur nebūs visa, būs… -Kāpēc tu… Tur ir visa.
Kā varu zināt, ka tā ir vienīgā kopija?
Tev nāksies mums uzticēties.
Lai veicas!
-Tev arī. -Mīļais!
Nē, nē. Es ņemu savus vārdus atpakaļ.
Ei?
Tu esi pavisam tuvu -
ja tikai nepadosies un neaizlaidīsi visu zudībā.
Marij, esmu mājās!
Mīļā?
Viss tavs grūtais darbs. Visas mokas.
Ei?
Tas nedrīkst būt velti. Tev pie tā jāturas.
Jāizdara līdz galam. Tu man piekrīti?
Kur viņa ir?
Te.
Zinu, ka ir grūti, bet tu jau esi tikusi tik tālu…
STĀLS/GRANERS
Vēl pavisam nedaudz.
Vēl pēdējā piepūle.
Es tev ticu. Jā!
Tu vari!
OGIJAM KĀRTRAITAM
Tulkojis Imants Pakalnietis