Rolig nå.
Sånn, ja. Dette klarer du. Se dem for deg uten klær.
Det er det de gjør med deg.
-Du er gift og har barn... -Og representerer selskapet.
Hvordan kan en kvinne med et slikt ansvar rettferdiggjøre
en slik oppførsel?
Forventer dere et svar på det eller...
-Hvem tror du sendte oss opptaket? -Det var meg, kjøtthue.
Jeg har ingen anelse...
Er dette noe du pleier å gjøre, Miss Rubin?
En aktivitet du driver med på fast basis?
Mener du...
Bare si det. De gjør det også.
-Onani? -På offentlig sted!
Dette skaper problemer i ditt forhold til selskapet.
Det ødelegger det. Vet hun ikke at vi er en familiebedrift?
-Vi er en familiebedrift. -Ja.
Og hun ble informert om kontraktens moralklausul?
-Jeg kan ikke si det sikkert... -Du har en moralklausul i kontrakten.
Dette ante du ingenting om.
Med tanke på oppførselen din,
at det foregikk på offentlig sted, gir oss rett til
å si opp avtalen med deg med umiddelbar virkning.
Pappas begravelse. Nei, Mayas begravelse. Der har vi det.
Press ut en tåre.
Jeg er så lei for... at jeg har skuffet dere.
Og jeg skal gjøre mye sjelegransking de neste månedene.
Vi beklager.
Du hadde stort potensial.
Og denne vil vi ikke ha.
Og Oscaren går til meg for denne innsatsen.
Du klarte det! Du er fri. Nå kommer vi oss ut av dette gravkammeret.
Men først...
-Hallo? -Hei, det er meg. Sheila.
Hei! Hei!
-Det er henne! -Flott.
-Unnskyld at jeg ikke har ringt... -Nei, slutt. Jeg beklager.
Kan jeg spandere lunsj på deg? Jeg har noen planer jeg vil diskutere med deg.
Ja, klart. Ciao.
Ciao?
Nå?
Hun vil spise lunsj.
Supert, elskling!
Hun skal slå opp på offentlig sted, så jeg ikke kan gråte.
Og så må jeg ta regningen. Det ble kleint!
Venner presser ikke skrittet mot hverandre, Ernie!
Venner gir hverandre spillerom til å... være seg selv.
Sheila gir ikke engang seg selv spillerom. Bare innse det. Det ble kleint.
Vi ber for dere.
Gud er med Maria og den lille engelen, uansett hva som skjer.
Takk, tante Lillian.
Pappa, jeg tror det er tid for bordbønn.
-Tar du det? -Helst ikke.
OK.
La oss be.
Himmelske far, vi takker deg...
-...for maten... -Ikke straff dem.
...og for hendene som har laget den.
-Ikke straff dem. Ikke straff dem. -Vi ber deg velsigne den.
Ikke straff dem. Jeg gjorde dette.
Måtte den nære og styrke oss.
Jeg gjorde dette. Ikke straff dem.
-Vi ber i Jesu Kristi navn. Amen. -Jeg gjorde dette.
-Amen. -Amen.
-Hei. -Å, hei.
-Hei. -Hva er det?
Kom og sett deg. Vær så snill.
-Jeg har det litt travelt. -Det går fort.
Hva faen er dette?
Vær så snill.
Jeg skal ikke tvinge deg...
Men det er et sted...
Du kan reise dit og...
De tilbyr behandling.
Tre dager. Eller lenger.
Og du kan prate med noen om vanskene...
Og få hjelp.
Men jeg tvinger deg ikke, og nå er det jeg som går for en gangs skyld.
Du vet hva dette er. Du vet hva han prøver på.
Han vil hindre deg i å klatre, gå videre, komme noe sted i det hele tatt.
Han vil at du skal gi opp og bli tjukk og lat.
Hva ville du snakke om?
Nettopp. Vel...
Det har skjedd noen forandringer siden vi så hverandre sist.
Store forandringer. Ikke bare med Danny.
Og du vet at jeg setter stor pris på deg som en venn.
Så dette er ikke lett for meg å si.
Men for å utvikle oss må vi tåle ubehag.
Vil du bli forretningspartneren min? Jeg vet det endrer alt.
Og det er alltid en fare å blande penger og vennskap.
Men jeg avsluttet avtalen med Stahl/Grunner.
Og det er bare én investor jeg vil bygge opp firmaet sammen med.
Du trenger selvsagt ikke å svare her og nå.
Og hvis du takker nei, forstår jeg det også.
Nei, vent. Vil du... Vil du ha meg som partner? Som et team?
Ja. Jeg mener, ja!
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Jeg vil jo gjerne. Virkelig.
Men jeg har én betingelse.
OK. Ja?
Alt på bordet?
Ikke sex! Det var ikke det jeg mente.
Ingen flere hemmeligheter, mener jeg.
Hvilke hemmeligheter?
De der. De bak smilet ditt.
For jeg tror at uansett hva det er, så er det det som hindrer deg i å fly.
Så høyt, mener jeg.
Hei, unnskyld meg?
-Kan jeg få en Arnold Palmer til? -Selvsagt.
Beklager. Helt umulig å få kontakt med ham.
Ingen hemmeligheter. Det lover jeg.
Vi er forretningspartnere! Med juridiske forpliktelser.
Jeg ber Ernies fyr sette opp en kontrakt, og så kan vi diskutere tall.
-Herregud, det føles så offisielt. -Ja, det er offisielt. Det er det.
Så hva blir vårt første offisielle trekk?
Hva skal vi selge i tillegg til treningsopplegget? Treningsutstyr?
Hva med klær? Sko? Jeg elsker sånne høye joggesko.
Og du er sikker?
I medisinen er vi aldri helt sikre.
OK, men...
Men inngrepet var vellykket.
Babyens lungefunksjon er god.
Jeg vil si at det verste er over.
Dere kan snart reise hjem. Dit dere hører hjemme.
-Takk, doktor. -Takk.
Takk, Herre. Takk.
-Jeg vil at hun skal hete Grace. -Så vakkert. Ja.
Det skal hun hete.
-Alt du har måttet tåle... -Det går bra, kjære.
Du har også hatt det vanskelig. Men nå er det over.
Å, Gud. Nå er det over.
Jeg er forferdelig.
-Jeg er en forferdelig mann. -Hold opp. Det er du da ikke.
Gud straffer deg for alt det forferdelige jeg har gjort.
Gud straffer meg ikke, John.
Jo, det gjør han. Det gjør han.
Hva går det av deg?
Jeg lovet at hvis han stoppet alt dette,
så skulle jeg aldri mer gjøre noe av det forferdelige jeg har gjort. Aldri mer.
Det er bra. OK? Det holder nå.
Jeg har vært utro.
Jeg har vært utro flere ganger enn jeg har telling på.
Det er ikke sant.
Jeg har vært utro 19 ganger.
Med 19 forskjellige kvinner?
Nei, bare én kvinne.
Elsker du henne?
Hva? Nei.
Jeg hater henne! Hun er like ille som meg!
Jeg må fortelle deg alt.
Jeg må bekjenne mine synder. Alle de gangene jeg har trosset Gud.
Jeg målte penisen min...
...med Timothys skolelinjal.
Det var den eneste vi hadde.
Da jeg var barn, gikk jeg i dusjen
og stakk fingeren opp i rumpa for å kjenne hvordan det føltes.
Jeg har smakt alkohol. Det smaker greit.
Jeg vet ikke om jeg vil være en del av menigheten lenger.
Slutt! Slutt!
Du må ta deg sammen med en gang.
Det er i orden. Alt er i orden.
Men jeg vil aldri se deg oppføre deg sånn igjen.
Reis deg opp.
Reis deg!
Det er du som er mannen i huset. Ikke denne stakkaren.
Ta deg sammen, og oppfør deg deretter.
OK.
Hva nå, sjef? Hva er det neste? Hva er planen?
Hva vil du selge? Har du lagt en plan?
Du frigjorde deg, men for å gjøre hva?
Du har ingen plan. Den whiteboarden full av drømmer?
Hvem i helvete tror du at du er?
Finn ut av det før Danny sender deg til galehuset.
Elskling, er alt i orden?
Burde du holde på sånn? Er det så sunt? Du har jo vært syk.
Har du ikke skjønt det ennå? Dette gjør meg frisk!
Du tror alltid du vet best, men du ser det ikke. Dette reddet meg.
Ikke du, ikke college, ikke sex, ikke Maya eller en jævla unge til.
Dette!
Enten godtar du det, eller så lar du meg være i fred.
Om fem, seks. Fem, seks, sju.
Til venstre. To, tre, fir.
Kne, kne. Tilbake til høyre. To, tre, fir.
Kne, kne. Til venstre. To, tre, fir.
Kne, kne opp. To, tre, fir. Kne, kne.
Spark til åtte. Her har vi sju.
Ikke utslitt før seks. Fri på fem.
Slipp løs på fire. Og tre, to, én.
Og knebøy, knebøy.
Hvor kom det fra?
Endelig føler jeg meg klar.
Alt var så uklart frem til nå,
og nå kan jeg sparke litt fra meg. Jeg føler meg endelig klar.
Sheila er så heldig.
For en gave å få bli partner med en som gjør alle rundt seg bedre.
Det er ingen gave, Ern. Det er en investering.
Neste år skal jeg kjøpe feriehus i Acapulco.
Og det ble ikke kleint.
Vel...
Det var deilig.
Veldig deilig.
Jeg har ikke helt skjønt poenget før nå, men der fikk jeg opp dampen.
Ikke sant?
Må du, så må du bare.
Du har truffet en annen.
Hva? Nei, jeg...
Det er mye jeg ikke får med meg. For mye.
Jeg ser dårlig, men jeg ser deg, Sheila.
Og telefonsamtalene. Det var ikke kabelselskapet som ringte.
Nei, det var ikke det.
Jeg har jo hatt min andel med...
Jeg kan jo ikke drive med hykleri nå.
Men jeg tror at hvis det skal fortsette, må vi snakke om hva det innebærer.
Det skal ikke det.
Det er slutt.
Ja vel.
Jeg elsker deg.
Du vet at jeg elsker deg.
Hele deg. Jeg er ikke så flink, men jeg gjør det.
Jeg er så stolt av deg. Du har virkelig noe her.
Og så er du dritlekker i spandex.
Hvis det er lov å si.
Jeg vil bare at du skal ha det bra.
Jeg vet ikke helt hva jeg skal gjøre videre.
Kanskje jeg kan hjelpe deg. Sånn som før.
-Kan jeg ikke bare få nyte å bli stein? -Vi gjør jo det. Jeg bare...
Men nå gjør vi det. Vi reiser oss og går litt rundt.
Lar blodet strømme og slipper ideene fri.
Ikke tenk. Hva elsker du ved aerobics?
-Jeg... -Du tenker for mye.
-Nei... Vel... -Kom igjen.
OK. Du vet når du ikke merker at noe er galt
fordi du er så vant til at alt føles så dårlig
at du liksom har glemt hvordan det føles å ha det bra?
Så da jeg oppdaget aerobics, var det liksom... Alle fargene kom tilbake,
og jeg følte alt igjen, istedenfor at alt følte meg.
Du vet... Forstår du det?
Det forstår jeg veldig godt. Du følte at du fikk igjen kontrollen...
Ja.
-Følte deg sterk. Ble deg selv. -Ja. Ja, ja!
-Jeg ble meg selv igjen. -Ja.
Sånn jeg vil føle meg. Den jeg vil være.
-Jeg tror ikke det er Ny kropp med Sheila. -Nei.
-Det er for snevert. -Ja, ja.
For her er det snakk om hele mennesket.
-Ja! -Ikke bare kroppen.
Nei, og det er det jeg vil at andre skal oppdage.
-"Oppdage" er et flott ord. Ja. -Ja.
-Oppdage... -Ja! Ja.
Oppdage seg selv.
Nei, Gjenoppdag deg selv.
Ja!
Gjenoppdag deg selv med Sheila.
Ja!
-Ja. -Herregud.
-Ja. Gjenoppdag. Ja! -OK, OK.
-Jeg skriver det ned. -Ja.
-Ja vel... -Gjenoppdag deg selv med Sheila.
-Hvilke verktøy har vi? -Ja.
For det holder ikke med videoen. Det må være noe mer.
-En dagbok. -Det er bra. OK.
Du kan følge alt fra begynnelsen...
-Følge. -Du følger utviklingen.
Følg med med loggen.
-En logg! Du har en logg. -Ja.
For da glemmer du ikke hvordan det føles. Og da husker du.
-Og da kan du... -Gjenoppdage deg selv med Sheila.
-Å, herregud. Ja. -Ja!
-Ja. -Oi.
Jeg er så glad du er fri fra Stahl/Grunner.
Det er kjempeviktig. De skal ikke ha deg i bånd.
Ingen bånd! Som en katt.
Hvem bestemmer over Cat Girl?
Det er umulig. Ja.
Nå er hun i gang.
Hun tar for seg sofaen.
Ingen puter, ingen puter.
Nei, få dem vekk.
Greit.
Kan jeg få si deg noe?
Det er så bra at du slipper denne kontrakten,
men jeg syns ikke du skal forhaste deg med Greta.
Dette er din greie.
Du skaper den, og du skal ha det som er ditt.
-Ja vel. Jeg mener... -Det er deg.
Ja da, men hvordan?
Hvordan?
Mayas collegepenger.
-Det kan vi ikke. -Hvorfor ikke?
-Fordi... -Det er en investering.
En investering i deg.
Og du er en sikker vinner.
Å, elskling...
Greta!
Morn, partner.
Hei. Takk for at du kom.
Det er fint å gå mens vi prater. Da tenker jeg bedre.
Jeg har noen tall jeg vil diskutere med deg. Jeg tror du blir fornøyd.
-Det var det jeg ville snakke om. -OK.
Saken er den at jeg tenkte...
Danny og jeg hadde en så fin prat i går.
Om selskapet og at du skulle inn og utviklingen videre...
Snakket du og Danny om deg og meg?
Ja! Vel, ikke bare deg.
Det handlet mer om fremtiden og forretningene...
Når begynte han å bry seg om det?
Når det handler om fremtiden din, har vel ikke Danny vært så interessert?
Men vet du, han bryr seg faktisk.
Han gjør det! Greta, han gjør det. Han skal investere i selskapet.
Vi investerer sammen. Er ikke det gøy?
Gøy for hvem? For meg eller Danny?
For oss alle tre, egentlig.
Det betyr mer kapital å jobbe med.
Og han har supre ideer for veien videre.
Nå tuller du, ikke sant? Snakker vi om den samme Danny Rubin?
Hvorfor hører du på ham?
Fordi han fremdeles er mannen min.
OK.
Ikke ta den tonen. I går var du så ivrig.
I går var det du og jeg. Det var det jeg var glad for.
-Og nå er det du og Danny. Og jeg. -Men du er like viktig likevel.
-Han er en ressurs... -Skjønner du ikke at han ikke er noe tess?
Nå er du urimelig, Greta.
Noen ganger ser du det, men iblant er du helt blind.
Han har såret følelsene dine. Og rumpa di.
Og han var utro med en jente som...
-Jeg har også vært utro. -Når da? Hva? Det har du ikke fortalt.
Jeg sa det til Danny, og han godtar meg. Han er ikke like dømmende.
Det er vel derfor jeg ikke har sagt noe til deg.
Noen ganger virker du så modig, som en jeg kan se opp til.
Men iblant er du bare så...
Hva da?
Feig.
-Jeg er ikke feig. -Ingen hemmeligheter, sa du.
Er du et barn? Må jeg fortelle deg alt, ellers kan vi ikke være venner?
Vil du ha hemmeligheter?
Jeg har bulimi. Jeg spiser og kaster opp. Jeg har gjort det i 20 år.
Så du selger en løgn?
Nei. Aerobics reddet livet mitt.
Det er ikke derfor du ser sånn ut.
Det er ikke det aerobics er.
For kvinner som meg, er det det.
Og så har du jukset hele tiden?
Jeg har hatet meg selv, hvis det er noen trøst.
Nei! Alle hater seg selv.
Herregud, Sheila. Hva vil du jeg skal si?
Jeg vet ikke. Men du trenger ikke å bli så sint.
Du tar bare kontakt når du vil ha noe.
Noen som kan passe Maya eller heie på deg,
gi deg penger eller være tjukkere enn deg.
-Jeg kommer aldri innpå deg. -Du krever for mye.
-Det er vennskap! -Nei, det er dine krav.
De greiene i boblebadet. Gi deg, da. Det var for drøyt.
Du er for drøy.
Du tror du er så åpen, men hemmelighetene mine takler du ikke.
-Og ikke meg heller. -Jeg skal være besatt av deg.
For da føler du deg bra. Det er du som er for drøy.
Men jeg håper du finner noen, enten Danny eller noen andre.
Og jeg håper de skaffer deg hjelp. Jeg er ferdig.
Hallo?
Hallo, frue. Det er fra kabelselskapet.
Hei.
Jeg forstår om du blir overrasket.
Det ble i hvert fall jeg da jeg fikk høre alt dette.
Sett deg. Vær så god.
Ja, gjør det. Vi skal ikke oppholde deg for lenge.
John.
Kristus lærer oss at tilgivelse er den største kjærlighet.
"Elsk deres fiender, velsign dem som forbanner dere,
gjør vel imot dem som hater dere,
og be for dem som forfølger dere."
Sheila, jeg tilgir deg for dine synder og overtramp.
Det samme gjør jeg. Slik jeg har tilgitt John.
For å redde sjelen din må du angre av hele ditt hjerte.
Først da kan du få tilgivelse av vår himmelske far.
Og slippe evig fordømmelse.
La oss be.
Bli med, Sheila.
Vi kan redde deg.
Jeg må redde meg selv.
Jeg er stolt av deg.
-Og du og Maya klarer dere? -Ja, det går fint.
Dette handler ikke om oss, men om deg. Og jeg er så stolt av deg.
Det er en av de beste klinikkene i San Diego.
Ifølge dem selv.
Det er jo bare noen dager, og det ligger rett i nærheten.
Kanskje vi kommer på besøk.
De syns ikke vi skal ha besøk.
Ja vel. Faen.
Det er bare noen dager. Men det er en begynnelse.
En ny begynnelse.
OK.
Ja vel.
De vil ikke redde deg. De vil stoppe deg.
Den går du ikke på. Du skal bare kjøre videre.
Hele veien nå. Sånn, ja.
Tekst: Trine Haugen