Se frem. Rolig mine. Du har fortjent at være her.
Det skal du i hvert fald overbevise ham om.
-Du vil vel ikke slå mig ihjel? -Hvad? Nej. Hvad? Nej!
Hvorfor tror du… Nej, jeg er her for at…
Undslippe tosseanstalten.
…tage imod dit gavmilde tilbud om reklametingen.
"Reklametingen"? Du har tydeligvis tænkt meget over det.
Sælg det. Tro på det. Ellers gør han heller ikke.
Det har jeg faktisk. Og jeg har indset…
Sikke en mulighed det kunne være at arbejde med og lære af dig.
Så her er jeg.
Skal vi gøre det officielt?
-Lad os tage sol. -Hvabehar?
Jeg giver. Kom.
Jeg synes ikke om måden, vi skiltes på. Jeg fortryder.
Tænk ikke på det. Det var en intellektuel uoverensstemmelse,
og vi bor heldigvis i et land, hvor det stadig kan lade sig gøre.
Det er fortid.
-Jeg skænker dig et glas. -Skønt.
Har du Ø.J.E.'s regnskabsoversigter og skattedokumenter?
Ja, et eller andet sted. Jeg ved ikke præcis hvor.
Gider du finde dem?
-Er det her en form for brud? -Nej. Det er bestemt ikke et brud.
Selvfølgelig ikke på den måde. Kors.
Det er blevet besluttet, at du og Ø.J.E. bør gå hver til sit.
-Jeg skal bruge skattedokumenterne. -Så det er et kup?
-Hold op, Danny. Du går jo ikke op i det. -Går jeg ikke op i det? Jeg…
Intet gør mere ondt, end når nogen siger…
Jeg gør ikke andet end at gå op i ting!
-I havet? -Ja!
-Miljøet? -Ja!
Næppe.
Jo mindre du har med gruppen at gøre, desto bedre bliver det gjort.
Donationerne er steget 300 procent siden den gode omtale.
Nogle er bare ikke egnede til lederskab.
-Men det er din søn Leo? -Måske. Om et par år i hvert fald.
Ja, måske om et par år. Han har karisma som en bunke vasketøj.
Har du hørt ham tale om sin skoleforelskelse, Stephanie K.?
Helt ærligt, makker.
Han har vrangforestillinger. Og det har du også!
Danny!
Henter du ikke skattepapirerne, så jeg kan komme videre i teksten?
Okay.
Du underviser stadig, ikke?
På trods af væksten har du stadig mange hold, ikke?
Flere, end jeg burde. Det siger Marika i hvert fald.
Hvorfor siger hun det?
For hende er undervisning bunden af pyramiden.
-Nå. Det giver vel mening. -Hun er et geni.
Måske er hun også homoseksuel. Sådan må det hænge sammen.
Det, jeg elsker ved aerobic, er selve aerobicen.
Og jeg har næsten aldrig tid mere.
Hvis hun hørte dig, ville hun flå dig. "Det er ikke en hobby. Bliv voksen.
Udvikler vi os ikke, så dør vi. Hold op med at bide negle."
Jeg bider negle, og det hader hun.
Hvad er så toppen af pyramiden?
Jeg mener… Er der en?
Er det spørgsmål filosofisk eller forretningsrelateret?
-Begge dele. -At blive tilbudt et stort, saftigt opkøb.
Jeg mener på størrelse med Nabisco.
Og så sælger man sgu hele pyramiden og flytter til Bahamas.
Men det har lange udsigter.
Er du kommet for at arbejde for mig eller blive til mig?
Han har luret dig. Spil dum.
Jeg er nok… Jeg ved det ikke helt.
-Jeg vil savne det her sted. -Okay.
-Vil du ikke? -Nej. Jeg er klar til noget nyt.
-Mexico har været der længe, Bun. -Jeg mente nyt for os.
At forsvinde og holde lav profil. Det lyder sgu fedt i mine ører lige nu.
Jeg må sige farvel til hende.
-Mit surfersted. -De har også bølger dernede. Pak videre.
Fint. Okay så! Vi tager forbi på vej ud af byen.
Du er den bedste, Bun.
Jeg skal filme en ny reklameudsendelse i dag.
Nej, i aften. Marika mener, det indkapsler den perfekte aftenenergi ved det hele.
-Hvad er "det hele"? -Det er mig. Altid.
Men konceptet er en natklub i Vegas nytårsaften.
"Nedtælling til dit nye jeg."
-Nyt-digs-aften. -Præcis!
Men Marika vil have en "Sinatra på Playboy-bar"-stemning,
og jeg vil have… noget andet.
Du er jo det hele, ikke? Så gør det på din måde.
Vi gør det her hver gang. Vi skændes før noget stort. Det er en tradition.
Det er stressende, og det tærer på os begge.
Ja, men det er jeres proces, og den kan ikke ændres.
Netop.
Hun har ret, og det er jeg ked af.
Jeg er virkelig ked af det. Jeg kender dig ikke. Jeg ved intet om dig.
Jeg lader som om, fordi jeg er fuld af pis.
Du ved intet om mig.
Og… det vil jeg gerne ændre på.
Det skal ændre sig lige nu.
Det er ikke for sent.
Jeg er træt af at være fuld af pis.
Jeg er træt af at lade, som om jeg bekymrer mig og kender dig.
At lade, som om du kender mig.
Det ændrer sig lige nu. Lige nu.
Har vi ligget her for længe?
-Jeg føler mig lidt… -Slap af.
Ville man sælge dem, hvis de var farlige? Uden en basiskulør futter solen en af.
-Jeg skal bare gå før middag. -Hvorfor?
Fordi jeg har en aftale med en, der har skuffet os.
Og den må jeg ikke gå glip af.
Hvad fanden er det?
Du har valgt en interessant dag at være min lille skygge på.
Jeg ved nu ikke, om jeg er din lille skygge.
Det gør jeg.
Du ved godt, jeg kan se dig, ikke?
Det har jeg kunnet, siden du kom dumpende til træning.
Der er noget ved dig.
Jeg synes muligvis om dig. Og jeg synes ikke om alle.
Jeg synes muligvis også om dig.
Da jeg var tre-fire år… Jeg ved ikke hvor gammel. Var jeg tre?
-Jeg surfede kun på bodyboard, så… -Kan vi skynde os lidt?
Nej, jeg var tre år.
Min fætter var den første, der fortalte mig, man kunne tisse i havet.
Lige derovre.
Han sagde bare: "Gå ud i havet, mand." Og jeg svarede: "Fedt."
Jeg gik ud til anklerne, trak badebukserne ned og tissede.
-Det var herligt. -Det lyder sådan.
-Men så… -Skat, er historien længere?
Så tog en gnaven gammel dame mig i øret og trak mig tilbage til min fætter.
Og Joe sagde: "Han er tre år. Skrid." Hun blev fornærmet og stormede derfra.
Folk stormede væk dengang. Og nu…
Han er ved at drukne.
Åh gud. Det var rædsomt. Men det var nødvendigt.
Hvorfor havde han dog fortjent det?
Han udførte middelmådigt arbejde på vores produkt… mit produkt.
Og hvis jeg lader folk fortsætte med det uden konsekvenser, er det ude med os.
Hvad blev du udsat for som barn?
Alt. Tydeligvis. Vil du se, hvor stort mit hus er?
Forsigtig. Du skal bruge et guldæg, ikke en ny bedsteven.
Gerne.
Så er vi her.
Hvor er mine skattebasser? Hvor er de?
Hvor er I? Hvor er I? Hvor er I?
Hvor er I? Der er I! Ja, lille skat. Kys.
Ja, kys, kys. Dygtig. Kys.
-Hvorfor er hun her? -Vi har mødtes før. Sheila Rubin.
Ja, men hvorfor nu det her, Vincent?
Tys. Kom her.
Vi overvejer at få Sheila ind under Vinnie Greens faner.
Ja, vi har holdt et godt møde på kontoret, og Vinnie ville fortsætte samtalen her.
-Jeg er i byen et par timer til… -Vincent og jeg skal tale.
Sheila tog sol for første gang på kontoret.
Tænk dig. I hendes alder, og så var det første gang.
I San Diego forlader vi os på solen.
Din hud er…
Nej. Nej.
Nej, Vincent. Der kommer et frostmadsfirma fra Cincinnati til optagelsen i aften.
Og vi skal have en vigtig snak bagefter.
-Har du en Cincinnati, San Diego? -Jeg forstår ikke spørgsmålet.
-Du hører måske ikke til her? -Det lyder ikke som et spørgsmål.
Marika, du driller. Hun vil hjælpe med at sælge benklæder.
Jeg har set videoen. Det går ikke. Kvinder kan ikke lide dig.
Din smoking er kommet tilbage fra skrædderen, og den er perfekt.
Kan vi tale om min aftenpåklædning?
Jeg overvejer noget lidt mere afslappet end smoking. Noget, der er mere mig.
Kom med ovenpå. Jeg vil høre, hvordan det gik med Diem.
Bare lidt til, min ven.
-Klarer du den? -Ja.
-Okay. Sådan. -Ja.
-Det er fandeme løgn! -Ja, det er sgu ham.
Jeg ved ikke, hvad der skete. Strømmen begyndte at føre mig ud.
Hvor sandsynligt er det?
Han forsøgte nok selvmord for at slippe for hende.
Makker…
-Dig kender jeg da. -Ja, det ved jeg.
Skønt. Så er vi med så langt. Tyler… -Tyler?
-Det er mig. -Og Bunny.
Du har sgu lige reddet mit liv.
-Ligesom Elton sagde, du ville. -Jeg er ikke fan, men fedt nok.
Vi går nu.
-Vent! -Vent.
-Det her er et tegn. -Nej, det er ej.
-Det var skæbnen, at vi var her lige nu. -Det skal du ikke sige.
Der var en grund til det her.
Hør her.
Siger middelalderetiketten så ikke, at I skal komme forbi til vin og godter?
-Det lyder hyggeligt nok. -Hvad foregår der?
Jeg laver en ret hæderlig mole.
Hvorfra vidste han, at jeg elsker mole?
Du behøver ikke ringe.
Du er i afvænning, så det er helt i orden ikke at give lyd fra sig.
Du heler. Udvikler dig.
Medmindre han ringer til dem og finder ud af, at du aldrig dukkede op.
Ring til ham. Køb dig lidt tid til at få lavet en aftale med Vinnie.
Hold det enkelt. Skab ikke flere problemer for dig selv.
Du har ringet til familien Rubin. Læg en besked, så ringer vi tilbage.
Fred og kærlighed.
Hej, Danny. Hej, Maya. Det er mig. Sheila. Mor.
Jeg ville bare sige hej
og fortælle, at jeg har det godt. Det har været rigtig godt her.
Jeg føler mig allerede meget sundere,
og jeg lærer en masse om mig selv og vejen foran mig.
Så tak, fordi du opfordrede mig til at tage af sted.
Det sætter jeg stor pris på. Og jeg elsker jer begge to.
Og jeg må hellere lade en anden komme til telefonen,
men vi ses snart. Okay. Farvel.
Nå, du fandt telefonen, ser jeg. Godt.
Jeg håber, det er i orden. Jeg sagde bare lige hej til familien.
Som far til to forstår jeg.
Kom. Jeg vil vise dig min hule.
Kan du bevæge dig i den der?
Den sidder ikke nær så stramt som før, men den føles stadig som en spændetrøje.
Man skal være godt tilpas for at være selvsikker.
Den stjæler jeg.
-Sig det til hende. -Det er stadig hviletid.
-Hviler hun et andet sted? -Hun sover i det store soveværelse.
Jeg bliver så varm. På det ene punkt er vi ikke ens.
Men her er der dejlig køligt på grund af betonen.
Og så er der min togbane.
Jeg har haft den hele livet, og lyden… Den beroliger mig.
-Var det din beslutning at bo i garagen? -Selvfølgelig. Det er mit hus.
Jeg kan lide det sådan. Det fungerer for os begge.
Kan du virkelig lide det? Eller er du bare vant til det?
Vi tilpasser os alle omstændighederne, ikke?
Ligesom dig og din mand. Fik I en god snak før?
Forsigtig. Du er her for at få hans hemmeligheder, ikke omvendt.
Jeg lagde bare en besked. Han bekymrer sig.
Så var det godt, du ringede.
Vil du se det tøj, jeg gerne ville have på?
Undskyld, jeg lovede for meget med molen.
Jeg mente nok guacamole. Jeg kan ikke lave mole.
Det er helt fint, makker.
Er dronning Sheila på kurbadsophold i weekenden?
Betaler hun dem, eller betaler de hende?
Nej. Vi betaler. Hun havde bare brug for en lille pause.
-Sikker på, du ikke vil have et glas? -Flasken er fin, for fanden.
Skat, gider du?
Så… Mexico? Hvordan fik I den idé?
Tyler har altid gerne villet lære at lave tortillas.
Det er sandt.
Så et lille forretningseventyr?
Jeg ved ikke. Det virker, som om de har en fordel dernede,
når det gælder markedsandele og ekspertise.
Det er nok et godt tidspunkt at indrømme, vi ikke har tænkt Mexico-planen igennem.
-Hvorfor tager I af sted? -Hvorfor er din kone bortrejst?
Okay. Jeg er med.
Hvem er jeg, siden jeg dømmer jeres liv?
-Et nul. -Ingen er et nul. Alle er noget.
Ja. Det der er sandt.
Vent. Er det sandt?
Nej, ved nærmere eftertanke er det slet ikke sandt,
for der går mange nuller rundt blandt os, og mange af dem tror, de er noget.
Er det sådan et nervesammenbrud ser ud?
Må jeg dele noget med jer, som jeg aldrig før har delt?
Marika virker måske dominerende.
Mange forstår det ikke, og jeg bebrejder dem ikke.
Jeg forstår fuldstændig.
Jeg har erfaringer med en Marika-type.
En, der havde krammet på mig.
-Din mand? -Nej.
Det er en anden. En, jeg bare har vænnet mig til.
En, jeg troede, jeg havde brug for, men jeg begynder at tro…
Hvad laver du? Det er ikke nødvendigt.
…at hun begrænser mig.
Hvordan skulle det hjælpe at fortælle det? Klap i.
Hun vil bare være uerstattelig. Hun er en snylter.
Hun siger, hun hjælper, men hun dræner mig.
Er det din mor? Din manager? Hvem er det?
Hvad vil du sige? En stemme i dit hoved?
Han vil tro, du er gal, og han er en voksen med en togbane.
En gammel veninde, som jeg har haft længe.
Er du vild med det? For det er jeg.
-Det er fantastisk. -Ja, ikke?
-Vil du have en opkvikker? -Ja.
Jeg får dem af en parkeringsvagt på Bistro Gardens.
Marika ved det ikke. Man skal have nogle hemmeligheder, ikke?
Det er altid rart at være i centret, men det er her, den kreative magi opstår.
Jeg vil lege en lille leg først.
Du har chancen for at udligne i lynrunden.
Fyr løs. Tænk ikke. Bare svar.
Sno dig ikke udenom. Ingen løgne. Snyder du, er du ude.
-Er du klar? -Ja.
Værsgo. Hvem løj du for i telefonen?
-Det sagde jeg. Jeg løj ikke… -Hvem præcis?
-Min mand. -Og?
Mit barn.
Hvor tror de, du er?
-Kurbadet. -Rend mig, Sheila.
-En klinik. -For hvad?
For bulimi.
-Er det opkast-udgaven? Verbale svar, tak. -Ja.
-Virker det? -Ja, indtil det ikke gør.
Hvem er din Marika-type?
-Mig. -Intet snyd.
Det er mig, men ikke mig. Det er bare en stemme i mit hoved.
-Det lyder skørt. -Det er det.
-Styrer hun dig? -Det føles sådan.
-Hader du hende? -Inderligt, men hun er også mig.
-Hvem ødelagde dig som barn? -Min fars ven.
Det samme her!
Ding, ding, ding! Hun gjorde det! Johnny fortæl, hvad hun har vundet!
Hun får mulighed for at danse med Vinnie.
Ha, fandeme, ja! Green!
Ja!
-Din tur. -Næh nej. Sådan fungerer det ikke.
Rend mig, Vinnie.
-Hvad er ordningen mellem dig og Marika? -Vi deler hjem og liv. Punktum.
-Ved hun, du er bøsse? -Alle ved, jeg skyder med skarpt.
-Du ved, hvad jeg mener. -Vi forstår og støtter hinanden.
Jeg havde en affære i et halvt år med en mormon, jeg afskyr.
Det er forbi, men jeg savner det.
Jeg savner at behandle mig selv så rædsomt.
-Men du afsluttede det? -Nej. Det gjorde han.
Jeg holder ikke selv op. Det er det, stemmen er der til.
Er det det, stemmen er der til? Det er det, den vil have dig til at tro.
Men du kan gøre alt, hvad du beslutter dig for.
Tror du virkelig på det?
Jeg får folk til at tro på det. Og det er bedre end selv at tro på det.
Så uden at nogen har bedt mig om det eller blot foreslået det,
har jeg, siden jeg var 16 år, skrevet min livshistorie.
Med mine egne ord. Og jeg skriver stadig på den,
selv om mit liv er blevet mindre og mindre bemærkelsesværdigt.
-Vil du læse noget af det højt for os? -Det kan du bande på. Vælg en side.
Ja, det vil jeg gøre. Ja.
Okay. Ja.
Ingen har hørt det her før.
"Og der stod jeg så, alene, med kun end en lommelygte, mine tanker
og en flaske Hemingway at skylle det hele ned med."
-Det her gør mere ondt end forventet. -Fortsæt.
"Jeg lærte tidligt, at en god bog er et varmt tæppe…"
I guder.
"Men virkeligheden er kold, og politik er en iskold kælling…"
Det var unødvendigt.
"En, der flår illusionen om sikkerhed væk og tvinger os til at konfrontere…
…livets drage."
-Jeg kan ikke fortsætte. -Du kan, og du vil.
-Det er hende. -Bare rolig. Fokuser. Du kan godt.
Okay. Morskaben er forbi. Tag så det rigtige tøj på.
Det her er det rigtige tøj.
-Ti stille. -Det var ikke særlig pænt.
Sådan skal du sgu ikke tale til mig. Jeg er ikke bange for dig.
Det er du ikke klog nok til.
-Hun er ikke din mor. -Og hun er bestemt ikke din ven.
Du aner intet om hende.
Hun er endnu en efteraber. Endnu en snylter.
Hun lyttede til mig!
Hele dagen. Til mine idéer.
Hvornår har du sidst lyttet, i stedet for at tryne mig til at lytte til dig?
Nuvel…
Så er det vist det. God optagelse.
Okay.
"Mit 24. år på denne blå kugle skulle vise sig at være mit modigste.
Men den aften tog jeg en tår Ernesto til, og så begav jeg mig af sted.
For at opdage. For at udvikle mig.
For at tage de kampe, der skulle tages. Og for at vinde."
Det var nederen.
Du var nederen.
Ja, det var jeg. Og det er jeg.
Og på trods af mine amatøragtige forudsigelser
hverken tog eller vandt jeg nogen kampe.
Er det så sært, at hun bedrog mig?
Så… er det fint nok med dig?
Jeg vil ikke sige "fint", men jeg forstår det godt.
-Det gør vi alle. -Stort af dig.
Når man tænker på, at det var med din ærkefjende.
Vent. Hvad sagde du?
På jeres pladser. Vi tager det fra starten.
Vær sød at hente hende, Sheila. Sig, at jeg fortryder.
Vinnie. Vinnie, du klarer den.
Du har gjort det utallige gange.
Bare gå ud og vær dig. Bare vær dig selv.
Hold så kæft! Vær sød at finde hende!
Jeg… har brug for hende.
Vil du ikke nok, Sheila?
Dit tåbelige fjols.
Jeg sagde, du ikke skulle lade dig rive med, men du hørte ikke efter.
Du hører aldrig efter.
Troede du, du kunne hjælpe ham, og så ville alle dine problemer forsvinde?
At så ville jeg forsvinde?
Jeg går ingen vegne.
Du kan ikke droppe mig. Du kan ikke ignorere mig. Du har brug for mig.
Ti stille! Hold så kæft! Vil du ikke nok?
-Du vil rådne op uden mig. -Hold op, sagde jeg!
Du bliver en fed taber. Du vil ikke have noget at leve for.
-Ingen grund til at leve på denne planet. -Skrid med dig! Skrid!
-Har du det godt, frue? -Nej! Nej.
Jeg har det ikke godt. Jeg… Intet virker længere.
Jeg har brug for hjælp.
Kan jeg hjælpe dig?
Ja, jeg hedder Danny Rubin. Jeg skal besøge min kone, Sheila.
-Rubin? -Ja. Sheila Rubin.
Beklager, men jeg kender ikke til nogen patienter med det navn.
Tekster af: Cecilie Hassenkam