Takhle zdravá jsem už dlouho nebyla.
Už hrozně dlouho.
Vlastně ani nevím, jestli jsem byla někdy takhle zdravá.
Už se nemůžu dočkat, až tyto vědomosti z posledních dvou týdnů
použiju v běžném životě.
Meditace při jídle.
Těším se, až to každé ráno budeme u stolu s rodinou praktikovat.
Upřímnost taky funguje. To mi opravdu pomůže.
A to ani nemluvím o tom malování, psaní deníku
a tom skvělém pocitu sounáležitosti, který mám díky vám.
Děkuju. Vím, že v tom nejsem sama.
Jasně.
Připadám si jako nový člověk.
Mám nové já. Zdravé já.
Jo, dalo by se říct, že teď nahlížím na život úplně jinak.
Tak určitě.
Je mi lépe.
A za to jsem vám všem opravdu vděčná.
Ale hlavně tobě, Luanne.
Že jsi vytvořila toto jedinečné prostředí, kde se dá uzdravit.
Díky tobě jsem připravena.
Jsem připravena odejít.
Co to kurva meleš?
- Prosím? - Je ti líp, jo?
Jsi mimo.
No tak, Luanne, jsem tady blázen já nebo…
Můj názor na slovo „blázen“ znáš. Tak mluvíme o tom, s kým nesouhlasíme.
- Díky, tak… - Chováš se nepřípustně.
Připadá mi, že se tady na mě útočí.
A mně připadá, že ses tady před náma vysrala na podlahu
a říkáš tomu dezert.
- Harriet. - Co? Mám tu sedět
a poslouchat proslov téhle americké miss?
Víme, že se umíš jednoduše pohádat.
Ale taky víme, že z toho máš problémy.
Hoď se do klidu.
Myslím, že dnešní ranní sezení je u konce.
Díky, že jste přišly.
Užijte si hodinku pro sebe a uvidíme se v jídelně ve 12:30.
Sheilo, nepopovídáme si ještě chvilku v bungalovu?
Jasně.
Jde to od desíti k pěti. Že?
Prosím.
V případě, že jsi zapomněla, a nebyla bys první,
ti připomínám, že jste tu všechny dobrovolně.
To vím. Jistě.
Dobře. Já ti to připomínat musím. To je součást mé práce.
Založila jsem to tu proto…
A je to tady. Historie.
Nejedla. Její rodiče ji poslali do blázince.
Připoutali ji. Cpali do ní jídlo. Chce, aby se to nikomu nestalo. Však to znáš.
…až do zblbnutí. Ale nakonec je to na tobě.
Co ty na to?
Sheilo?
Jo, já se na chvíli zamyslela.
Ale mohla bys to zopakovat? Co já na co?
Sheilo, fakt si myslíš, že už můžeš jít domů?
Omlouvám se, že jsem s váma manipulovala. Mohla jsem říct, že chci odejít.
Neomlouvej se.
Uznání chyby.
Je to jeden z kroků z toho seznamu.
Ano. Je to přece můj seznam.
V tomto případě je sice omluva na místě, ale mně se neomlouvej.
Já se Harriet neomluvím. Ta ženská je…
- Nemáš ráda slovo šílená, ale je trochu… - Mluvím o tobě, Sheilo.
Jestliže se do toho nezapojíš čestně, tak dlužíš omluvu sama sobě.
Mělas to tušit. Asi to má vyšitý na nějakým tom svým zasraným polštáři.
O co ti jako jde? Teda kromě balíku prachů?
Jinak řečeno, když se nebudeš snažit, pak máš pravdu.
Neměla bys tady být.
Chodím na všechny činnosti a cvičení. Zapojuju se.
Zapojit se znamená být čestná.
Neříkat, co chci slyšet já, ale co si doopravdy myslíš.
To nechce nikdo, a ona už vůbec ne.
Zapojuješ se šekovou knížkou. Ty modrý hadry jsou určitě drahý.
Je to na tobě. Můžeš jít domů hned teď.
Můžeš to považovat za úspěch. Navážeš v životě tam, kdes skončila.
Nebo můžeš zůstat tady a snažit se s tím poprat.
Tak dojde k opravdové změně.
Tak co?
Stačilo jí říct, že končíš. Bylas připravená odejít.
Ale dostalas strach. Jak je u tebe zvykem.
Rozesmálo mě, když jsem viděla, že jsi sbalená.
Díky.
Jsem ráda, že jsem tě rozveselila.
Myslelas, že ti to vyjde? Že budeš jakože upřímná a vděčná?
„Jsem zdravá. Nashle.“
Skvělá podívaná.
Ale nepřirozená. Jako když veverka jede na vodních lyžích.
Proč se staráš?
No, tak bych to asi neřekla, ale…
Nemůžeme to tu mít tak rády jako ty.
Proč se ke mně chováš tak hnusně?
- Dobrá otázka. - Já vím.
Důvod mám, ale nevím přesně jakej.
Souvisí to s tvým obličejem. Zčásti.
Nedalas někam moje činky?
Myslíš, že jsem něco dělala s tvýma činkama?
Bože.
Zůstaň tady dýl a budeš hrozná jak ona.
Tak a dost.
Seš si jistá? Možná budeš ještě horší.
Dva týdny buzerací a chtějí od tebe pořád víc.
Vysajou ti účet, zatímco ti zkrachuje podnikání.
Stojí to tady pálku.
Koukněte na ten barák. Jak si ho asi Luanne může dovolit?
Neudělalas to už dva týdny.
Vypadáš líp. Je ti líp. Ale ona nechce, abys tomu věřila.
Čím jsi nemocnější, tím víc tě pumpne.
Tím větší zisky pro tu nenažranou Luanne. A tím míň pro tebe.
KVĚTEN KONEC POBYTU!!!
Uvědomělé stravování. Co to je?
Dá se to odhadnout.
Jde o to, abyste si všímaly, co jíte. Aby vás jídlo bavilo a vyživilo.
A ne abyste ho využívaly jakkoliv jinak.
Třeba jak?
K utěšení.
Místo společnosti.
Abychom se vyhnuly lidem.
To je mi povědomé.
Jedeš v tom sama. Na vlastní triko. Mě to nezajímá.
Z lásky?
To byla otázka? Na konci ti stoupl hlas.
- Jsi drzá, běž se projít. - Jako fakt?
- To už není třeba, ne? - Chceš dvě procházky?
Kdo řekne, z kterých šesti kroků sestává toto cvičení?
Harriet ne.
Anorektici jsou hrozní snaživci. Ta ruka jí vystřelila jak raketa.
Držet, podívat se, přivonět, ochutnat, polknout, opakovat.
- A lézt do zadku. - Ano, Melindo.
Jde o to, abyste to procítily svými smysly.
A pro některé z nás to není zrovna příjemné.
Nemusíš zvedat ruku.
- Pardon. - Ani se omlouvat.
- Pardon. - To nevadí.
Můžu si vybrat jiný?
Mám pocit, že tenhle má nějaký vnitřní problém.
Ach jo. Tohle bude trvat.
Jistě.
Pardon. To je šílenost. Všichni na mě čekají.
- Pardon. - To nevadí.
Vedla sis dobře, mělas kazetu, podnikání, a teď to zahodíš kvůli tomuhle nesmyslu.
Tohle je tvoje grupa. To chceš?
…jako by ho sem mimozemšťani přivezli z jiné planety.
Nic takového jste v životě neviděly.
Jaké to má vlastnosti? Barvy? Tvar?
Je to pomeranč. Prostě pomeranč, do prdele.
Jak se vám drží? Jak je těžký? Jakou má strukturu?
Zaměřte se na ty malé dolíky.
A začneme odloupnutím kousíčku slupky.
V ní jsou ukryty ty vonné oleje, které slupku chrání.
Nasajte tu vůni.
Uvědomte si, že je čichání jistou formou konzumace.
Nosem se vám to dostane až do plic.
Kousneš si asi až za rok. To je ale blbost.
Teď vložíme jeden dílek ovoce do úst,
ale ještě ho nekoušeme. Zatím ho necháme v ústech.
Všimněte si těch přicházejících dojmů a toho, jak na to vaše tělo reaguje.
Budeme to teď chvíli vnímat. Bez předsudků.
A bez důstojnosti.
Krásné vokalizování, Melindo.
Ano. Cokoliv z vás vyjde, je v pořádku. Ale stále nekoušeme.
Jsme uvědomělé. Pozorujeme.
Co pak? Půjdeme na záchody
a uvědoměle ten pomeranč vysereme? Propásneš šanci.
Mrháš posledními zbytky času, kdy můžeš něco dokázat.
Ne. Nechte toho!
Pardon. Já to prostě nedám. Vy jo. Tohle prostě není pro mě.
To ne. Nemůže to vzdát.
Soustřeď se na pomeranč, Harriet. I vy ostatní.
Můžu ji utrhnout?
- Jo. - Ne, zlato.
Promiň, ale jsou tu pro všechny, nejen pro nás.
Jak dlouho tu budeš?
Zlato, říkal jsem ti, že pár týdnů. Už bude konec.
Jo, desetkrát se vyspíš a jsem doma.
To není tak hrozný. Jak se má Pinky?
Je nemocná. Bouchla se do hlavy.
Ale doktoři na hlavu ji pomůžou.
A jak se bouchla?
To si zatím nevymyslela.
Dostanu psa.
Co?
Ty jo. To je velká novina. A změna.
Jo, my jsme byli v útulku pro zvířata.
A bylo tam pár roztomilých psů.
Jedna fenka se jmenovala Oreo. Ta se nám líbila.
Ale měla problémy s chováním a teklo jí z oka,
z čehož jsme měli obavy, takže… Ale řešíme to.
To je super.
Díky, žes ji přivezl.
Jsi hodnej. Nemusels.
No, nevím, o co mezi náma jde, ale nedovolím, aby ji to ovlivnilo.
Chce, aby ho viděla jako hrdinu. Jako pořizovače psů.
Budeš za svini ještě víc. O to mu jde.
Jsem na tebe nasranej.
Nevím, jestli to vůbec někdy přejdu.
- Danny. Promiň. - Ne. Poslouchej.
Poslouchej, prosím. Budu mluvit já.
Uznávám, že máš nějakej problém.
Že máš velkej a opravdovej problém a jsem hrdej, že mu čelíš.
To je chvályhodný.
Máš nějakej zlozvyk, kterej je potřeba se odnaučit, a je to na tobě.
Kvůli Mayi.
Takže snad ti to vyjde. A už mlčím.
Ale stejně jsem na tebe pořád hrozně nasranej.
LÁSKA
Jdeme na to.
Co to sakra bylo?
- To je… A do prdele. - Tak, vážení.
Vím, jak vám je. Jste na pokraji sil?
- Už vím, proč tě nemám ráda. - Bylo to nevyhnutelný.
- Kdes to… - Ta kazeta je Lucy.
Zapomněla jsem na ni, ale dnes jsem se chtěla trochu zapotit.
A bylas tam ty.
Tak počkat. To můžu vysvětlit.
Děláš tohle a kurzy nebo jenom…
Jo, jenom tohle.
Neuvěřitelný.
Kurzy jsem dělala. A dělám.
Jste moc domýšlivé.
Částečný lhaní je stejně špatný jako to normální.
Já bych řekla, že horší, protože je za tím větší záludnost.
A ona je záludná mrška. To teda jo.
To si nemyslím.
A nevím, co je vám do toho, čím já se živím.
Vždyť prodáváš přesně to, proč se tady všechny léčíme.
Jsi jako liška v kurníku.
Nechtějí tě tady. Nemají tě rády. Přesto tady chceš být. Probuď se!
Jak to budeš prodávat, až odtud odejdeš?
No, já nechápu, jak to spolu souvisí.
Jsi jednou z nás, proč by si to někdo kupoval?
„Za proklatě nízkou cenu 9,95 dolaru a devastující problém s příjmem potravy
můžete vypadat stejně jako já.“
Jo, tohle je určitě to, co se mi na tobě nelíbí.
Budou šťastný, až budeš nasraná, zlomená a bez východiska jako ony.
No, popravdě ani nevím, jestli se k tomu vůbec vrátím.
Nevím, jestli můžu…
Mně se to líbí.
- Ta hudba je fajn. - Jo, je dost chytlavá.
A podle Luanne je středně namáhavé cvičení v pořádku. Je i zdravé.
Večeříš pytlíky s hořčicí. Co ty víš, co je zdravý?
Jdeme plavat. Uvědomit si své tělo. Nechceš jít taky?
Radši se vykoupu v kyselině.
Dobře.
Fajn.
Záviděla jsem své bývalé, že smaží, protože mohla přestat.
Když se závislost týká jídla, je to horší.
Musíte se spřátelit s nepřítelem.
Vytvořit si dlouhodobý vztah s tím, co vás zabíjí.
Ale nejsem tu, abych vás poučovala.
A začne poučovat za tři, dva… Tři, dva…
Pravdou je, že se od vás mám co učit, ale mám i hodně co předat.
Třeba prospěchářský, pokrytecký sračky.
To patří na hrnek ředitele základní školy.
Sheilo, teď ty. Za co jsi dnes vděčná?
Dobře. Že jsem se ráno vzbudila.
Je to lepší než naopak.
Po dvou týdnech jsem viděla svoji dceru.
A zdálo se mi, že vyrostla.
Byla jiná.
Ale to není možný, ne?
Nejspíš jenom dospěla natolik, že už vydrží bez mámy.
Ještě něco, za co jsi vděčná? Klidně i něco malýho.
Co to, že melu hovna? Počítá se to jako něco malýho?
Nic mě nenapadá.
Nepřemýšlej. Zjistila jsem, že moje pusa dokáže mluvit sama.
Někdy až moc dobře.
A mele hovna jako všechny tady.
Posedávají, sdílí pocity, loupou pomeranče a Greenové zatím ovládají svět.
O něčem přemýšlíš.
Neříkáš to nahlas. To mě zajímá.
Nezajímá.
Všechny jsme si tím mlčením prošly. Známe to.
Zkus to ze sebe pro jednou dostat.
Nemáš kouzelnou moc. Nevidíš do mé duše.
Nejsi moudrá ani chytrá. A rozhodně ne vtipná.
To, co říkáš, zní jak slogany z nálepek na auto z nějakýho motelu.
Děláš ze sebe dalajlamu,
ale přitom jsi osamělá, kdysi tlustá lesba,
co nosí moc modrých hader a nejde brát vážně.
- To je vše? - Ne.
To je drzost. Ať odejde.
Sklapni, Melindo, seš jak malý děcko! Hrozně se chceš lidem zavděčit.
Ani se nedokážeš soustředit na vlastní zotavování a od všech chceš,
aby tě plácali po rameni!
A ty ze sebe děláš jakousi feministku,
ale nesnášíš mě, protože jsem hezčí a úspěšnější než ty.
Vůbec nemáš pro co žít.
Je to tu pro tebe takovej tábor, kde tě berou za důležitou.
Stačí, Sheilo.
Když to tady vidím,
tak budu radši ležet na zemi a objímat nějakej dojebanej záchod.
- Hotovo. Běž. - Počkej.
Blázníš? Teď tě nenávidí. Nenávidí. Běž!
Víš, co je na téhle psychické poruše super?
Že ti nikdo nemůže říct nic odpornějšího,
než sis řekla sama sobě.
Asi jsem to četla na nějaké nálepce.
Díky, že ses konečně zapojila.
Vítám tě v ozdravovně. Stojí to tady za prd.
Dobře. Uznávám. Chovala jsem se jako kráva.
Byla jsem na tebe tvrdá. Chápu, že jsi naštvaná.
Máš na to právo. Zasloužím si to.
Třeba by ti bez mýho hlasu v hlavě bylo líp.
Třeba bys byla šťastnější a zdravější.
Tělo neidealizujte. Nakreslete všechny křivky. Kreslete, co vidíte.
Byla jsem až moc tvrdá.
To, jak jsem mluvila o tvým těle, bylo škaredý a totálně nefér.
Ale nebylo to jenom špatný. Občas jsem tě i motivovala, ne?
To video a kurzy. Šla bys do toho,
tlačila bys na sebe, nebýt mě? To přece nemůžeš říct.
Kým se beze mě staneš?
Všechno dobrý v tvým životě je díky…
Jsem opravdu, opravdu smutná, že to byla taková ztráta.
Ztráta mýho času. Že jsem si o sobě, zrovna ze všech lidí, myslela hnusný věci.
Mohla jsem ten čas a energii využít, abych…
Nevím. Abych si našla kamarády. K něčemu byla.
Abych prostě něco dělala. Fakt cokoliv jinýho.
Mohla jsem se naučit na něco hrát. Nebo se naučit italsky.
Nebo třeba japonsky nebo tak něco. Nevím, no.
Japonsky možná ne. To je moc těžký. Ale mohla jsem.
Co jsem mohla s podnikáním dokázat,
kdybych zasvětila polovinu toho času a energie do…
Vím, že není produktivní tady takhle mluvit,
ale je mi z toho fakt smutno.
A jak jsem pořád lhala a způsobovala bolest druhým a… Rozumíte?
Chci to prostě napravit.
Ale mám strach, že už je na to pozdě.
Nebudu tady předstírat, že to je po zotavení všechno sluníčkový.
Ale?
Já neřekla, že bude „ale“.
Přišlo mi, že to k tomu směřovalo.
A kam to směřovalo?
Že ještě pozdě není.
Třeba to tak je.
Já myslel, že se to bude týkat nás jako páru.
To vás zklamu, Danny.
Tohle sezení má za cíl poodhalit roušku procesu zotavování.
Zveme sem tedy milované osoby pacientek, aby viděly ten osamělý, izolující
a hluboce soukromý proces, kdy člověk bojuje se svými zlozvyky.
Aha, a pozvali jste i toho jejího milence?
- Prosím tě, nech toho. - Zmínila se o tom?
Zmínila se, že píchá s mormonským developerem jednoho obchoďáku?
Je to všechno určitě kvůli němu.
- Říkám, že je konec. - Neřeklas nic.
Akorát jsi lhala.
Jste pochopitelně naštvaný.
Ale poprosím vás, abyste…
Snažím se změnit. Proto jsem tady. Snažím se uzdravit a to se daří.
Přiznávám svoje chyby. Všechny.
A všechno to, proč jsi naštvanej,
je moje chyba.
Nejsou to ale samostatný věci.
- Je to propojený. Veškerá… - Jo, chápu.
Ono se to svede na nějakou nemoc.
- Ne. - Ty za to nemůžeš.
- To ta nemoc, ne? - To netvrdím.
- To vůbec neříkám. - Jo, mně to je fuk.
Já už za tvůj tým kopat nebudu.
Zdá se, že se ti toho tady dostává dost.
Jo, fajn. Pracuješ na sobě. To musí být super.
Není. Je to práce. Je to dřina.
Jo. Dobrý. Jdu pryč.
Čeká mě dlouhá cesta domů a zítra je důležitej den.
Dělám pohovor pro odbory ACLU.
Žádný řečnění u pultíku. Je to opravdická, pořádná politická práce.
Je to špinavá práce. Opravdická práce.
To ráda slyším.
Dám ti vědět, jak to dopadne. Jestli tě to teda zajímá.
To se podívejme. Už to bude. Třeba odtud fakt odejdeš.
Mám z tebe radost. Fakt. Ale co bude pak?
Tvůj osobní život je v pytli.
Aspoň budeš mít víc času na podnikání.
Ale jak budeš podnikat?
Natočíš další video?
ČERVEN 1982
Budou v něm rady ohledně zdraví léčící se bulimičky?
O to nikdo zájem nemá.
Budeš mít plno volných dní.
Jak je využiješ?
Nemůžeš spát?
Ne. Není mi úplně nejlíp.
Jo, mně taky ne. Měla jsem trochu žízeň, tak…
No, tak dobrou noc.
Fakt paráda. Takže ona je taky pokrytec.
Jako všechny tady. Každá si tu něco namlouvá.
Počkej.
Promiň, jenom jsem…
Já tě slyšela.
Aha.
Nechci ti dělat potíže nebo tak něco. Jenom ti říkám, že jsem to slyšela.
To je za hranou. Jsi pacientka. Já poradkyně.
Ale je to tak.
Ujelo mi to. Nemám z toho dobrej pocit.
Nebylo to poprvé a nejspíš ani naposledy.
- Udělalas to kvůli tomu, co jsem řekla o… - To ne.
Kvůli tobě ne. Zas takovou moc nemáš.
Mohla bych se donekonečna vymlouvat.
Ale pravdou je, že mi to občas prostě ujede.
Zotavení je běh na dlouhou trať.
Jsi zklamaná?
Ne, jsem…
Jo, trochu jo.
Já taky.
Ale zítra je taky den.
Běž se vyspat, Sheilo. Jo?
Dobrou noc.
Ahoj, řekli mi, ať počkám v tom vestibulu nebo co to je.
Ale jedné milé ženské jsem říkala, pro koho jedu,
a pak mi řekla, kde jsi, takže…
No. Ahoj.
Přijela jsi.
Jo, to mi jde. Někam přijet.
Na střední jsem měla vyznamenání za docházku.
A to je fakt sexy. No…
- Chceš s těma taškama pomoct? - Ne, dobrý.
Omlouvám se ti.
Měla jsi pravdu. Ukázalo se, že pomoc potřebuju.
Potřebovala. Vlastně potřebuju.
Jo.
Nemluvíme o těch taškách, že ne?
- Ne. - Ne. Jasně.
Mluvíš o tom psychickým tamtom. Ujišťuju se.
Kufry ještě zvládnu, ale to ostatní, to teda nevím.
- Uvidíme. - Jo.
Asi už na to nemám.
Na ten aerobik. Na podnikání.
Ale no tak.
Možná je to na mě moc.
Aha.
Jak to můžeš říct? Jak to můžeš vzdát?
Nevím, jak můžu dělat, že tomu rozumím, když toho musím sama ještě tolik vyřešit.
Dostalas dopisy od fanoušků.
Poslali mi to z Grunnera. Mysleli si, že spolu ještě děláme.
A děláme spolu ještě? To je jedno. Máš toho moc.
Hezký. Dostala jsem dopis?
Víc než jeden.
Drahá Sheilo, ta kazeta je opravdu skvělá.
Drahá Sheilo, Figura od Sheily mě zachránila.
- Nevím, co bych bez vás… - Drahá Sheilo, díky.
Díky vám zase můžu žít a jsem opět zdravá a sebevědomá.
Nedávno mě skolily jisté zdravotní potíže. Byla jsem na tom fakt…
Měla byste. Je to totiž naprostá pravda.
Změnila jste mi život.
Překlad titulků: Karel Himmer