- Ai o toaletă pe care să o folosesc?
- Trebuie să semnezi pentru asta. - Trebuie ce?
- Semnează pentru asta.
- Nu, nu prea vreau să-l cumpăr.
- Da, ei bine, toaleta e într-o clădire din spate.
Deci majoritatea oamenilor, iau cheia, ies,
și apoi uită să-l aducă înapoi.
Și apoi conduc Dumnezeu știe unde cu ea, așa că...
- Bine, deci cu ce ajută de fapt semnarea?
Pentru că încă aș putea semna pentru asta
si apoi tot ia cheia si uita.
- În față, în spate.
- La naiba?
Da!
Whoo-hoo!
Whoo!
- Esti treaz.
Ești la Spitalul Cooper Springs.
Ai fost într-un accident de mașină. Ești bine.
Este pe cineva la care putem suna?
Polițiștii nu au găsit niciun act de identitate sau telefon în epavă.
Părinte, partener, prieten?
Animal de companie?
E mult de luat, știu.
Să începem cu numele tău.
Care e numele tău?
Domnule, îmi puteți spune numele dumneavoastră?
- RMN-ul durează aproximativ 15 minute și este puternic.
Mult zgomot, multe clicuri.
Stai pe loc cât poți, bine?
- Da. - Îți place niște muzică?
Am telefonul cuplat aici.
- Nu, sunt bine.
Aștepta. — Dacă nu mi-ar păsa.
Joacă asta.
- Scuze. Este un album sau o melodie?
- Eu... nu stiu.
- Bine, top hit, este o melodie.
Trupa numită The Ink Spots. Acela?
- Eu, uh...
Nu știu.
- Vrei să-l joc?
- Sigur.
Uh...
- Ooh!
Acesta este el?
Hei. Ce mai faci?
- Salut.
- Sunt... sunt agent de probă
cu Departamentul de Poliție Cooper Springs.
Helen Chambers. Aici pentru a lua o declarație.
Spunand adevarul,
este prima mea investigație corectă.
Deși din punct de vedere tehnic nu este investigația mea
pentru că cea mai mare parte a experienței mele a fost în trafic.
Uh, oriunde...
Pot obține numele, data nașterii și adresa de domiciliu?
- Da, um...
Nu am nici o idee.
- Nu? - Nu-mi amintesc nimic.
- Despre... despre accident? - Despre orice.
- Oh. Eu... oh.
Hm, deci nu ai fi în stare să-mi spui
cum ai iesit de pe drum acolo? - Nu.
- Nu.
Și bănuiesc că nu ai putea
să-mi spui unde te duci.
Deci presupun că tu... nu ai putut să-mi spui
dacă există prieteni sau familie pe care pot...
- Nu. - Da, sigur.
Deci doar ca să clarificăm nimic?
- Mm.
Nu, îmi tot spun
să încerc să-ți amintești, știi?
Dar este... este ca și cum ai încerca să te faci să zbori.
Nu, indiferent de cât de mult gândești
vei putea s-o faci, tot ajungi
o pungă de oase și rahat și intestine.
- Oh.
Să-ți spun, totuși, vreau să spun, trebuie să-ți fie frică.
Imi pare rau.
Ei bine, deci ce știm?
Ei bine... îmi pare rău, stilou.
Bine, deci ce știm?
Știi că ai avut un accident de mașină, nu?
- Da. - Da asa...
- Scuze că întrerup. În cele din urmă le-am găsit.
Sunt hainele pe care le aveai când te-am luat.
- Mulțumesc. - Mulțumiri.
- Nu știm cum a ieșit mașina ta de pe drum,
iar polițiștii locali nu au găsit nimic la fața locului,
dar le-am rugat să mai arunce o privire pentru orice eventualitate.
Și în afară de asta,
știm că plăcuțele tale au fost înregistrate la Jessica Smith.
Își amintește că l-ai cumpărat în numerar în urmă cu aproximativ o săptămână.
A fost în persoană, chiar lângă stradă.
Deci, vreau să spun, ea nu are rost.
Ce este?
- Cunoşti locul ăsta?
- Da.
Este... este un orășel la aproximativ 50k nord de aici.
Sună vreun clopote?
- Nu.
- Știi, e mâine.
Ei bine, azi 25, deci oricine te-ai întâlni,
E mâine.
Doar dacă nu e de luna trecută.
Sau poate fi luna viitoare, da.
Ei bine, poate fi orice lună, dacă mă gândesc bine.
- Dreapta.
- Cel mai probabil nu, totuși, pentru că când am văzut asta tocmai acum,
M-am gândit: „Aceasta este o întâlnire
asta cu siguranță este mâine.”
Probabil.
Știi ce?
Pot trimite pe cineva acolo să verifice.
- Continua.
Poți doar... știi, poți spune asta.
Ce este asta acum?
- Oricare ar fi, te gândești, dar e prea speriat ca să spui.
Puteți vedea cum arată asta, nu?
Un tip care conduce prin mijlocul outback-ului
fără telefon, fără portofel, fără memorie,
și tot ce rămâne este o bucată de hârtie.
- Deci spui că mint?
- Nu Nu NU NU.
Îmi pare rău.
Nu-mi pot imagina cum se simte.
Mi-mi este greu când uit să scot coșurile, așa că...
Bine. Pot să-ți fac fotografia?
Pot să-l aduc ABF și AFP,
și ne vom da seama.
- Da. - Bine.
Doar intra.
- Ei bine... Ei bine, este chiar acolo sus.
- Da. - E aproape.
- Da.
Uite...
Nu știu dacă ești un tip de pahar pe jumătate plin
sau un pahar pe jumătate gol, dar va apărea ceva.
Vom afla cine ești.
Această pagină va fi plină în cel mai scurt timp.
- Bun venit în lumea delicioasă a lui Ronny.
Cu ce ​​vă pot ajuta?
- Pot să-mi iau un burger de pui?
- Doar un burger de pui? - Da, o să fie.
- Avem o promovare.
Adăugați un dolar pentru a încerca buzunarele noastre de brânză?
- Al tau ce? - Buzunare pentru brânză.
Brânzeturi amestecate acoperite cu pesmet.
Sunt crocante, vin cu sos gratar.
- Nu, sunt bine.
- Bine atunci, un burger de pui.
Asta va fi 4,50 USD. Vino pe fereastră.
- De fapt, da, da.
O să le încerc, buzunarele.
- Hei, şefule. Ce faci?
- Trebuie doar să iau aer curat.
- Mersul pe jos nu este o idee bună cu glezna cum este.
Ceea ce ai nevoie este odihna.
- Da, ceea ce am nevoie este să nu mă mai uit la tavanul ăla.
- Deci aici suntem.
Tot ce ai sperat?
- Ei bine, nu-mi lipsește tavanul,
dacă asta vrei să spui.
Oh la naiba. Am să merg.
Vei fi bine să te întorci singur?
- Nici o problema.
- Felicitări.
- Începem. - Oh, nu, aici sunt probleme.
- Felicitări.
- Ce etaj? - Doi.
Adică, trei. Cred că.
- Care dintre ele este? - Scuze.
Altcineva m-a doborât. Hm, sunt trei.
Da. Trei.
- Hei, ești în regulă, amice?
- Nu știu unde sunt.
Nu știu unde dracu sunt.
- Bine, bine, amice. Calmeaza-te.
Doar, ia-o ușor. În regulă?
Vei fi bine. Haide.
Vei fi bine?
- Da. Mulțumiri.
- Hei!
- Bună, doamnă! Ți-e foame?
- Da. Am putut mânca.
- Ne-am luat avocado și sfeclă roșie friptă.
Regele și regina lumii vegetale.
- Sună bine. - Nu, nu.
Dar e bine. Va fi bine pentru noi.
- Da. - Hei.
Mai avem aproximativ 20 de minute până e gata de consum.
Am putea, uh...
- Oh acum? Tocmai am intrat.
- Nunta noastră este în nouă săptămâni,
și primul dans nu va dansa primul singur.
Acum... vino la Swayze.
- Ooh, scuze. - Și...
- Și... - Deci cum a fost ziua ta?
Ofițerul acela de antrenament a decis să apară în sfârșit?
- Nu, a trebuit să merg la spital,
ia o declarație solo.
Tipul ăsta a fost într-un accident de mașină și s-a trezit cu, de genul,
nicio amintire despre cine este el.
Nu-și amintește nimic.
- Serios?
- Tipul ăsta nici măcar nu știe dacă are
orice familie care îl caută.
Dragă... - Hmm?
- Dacă mâine ne-am trezi amândoi fără să ne amintim unul de celălalt,
crezi că ne vom mai întâlni?
- Bineinteles ca da.
- Cinci ani, totuşi.
Acum cinci ani, eram drăguță.
- Oh. Și vei fi din nou.
Acum, haide, să mai dăm o încercare de sus.
Vezi dacă putem ajunge la lift de data asta.
Mă aude cineva?
Ajuta-ma!
- Chestiune simplă.
Îți spun doar că trebuie să plec.
- Dacă pleci acum, pleci
să te rănești din nou. - Da.
Și dacă o fac, voi merge la cel mai apropiat spital și...
- Doctorul a spus că vrea să te păstreze.
- Știu ce a spus, dar nu pot să stau aici.
- Hei. Este... este totul în regulă?
- Vrea să se deconecteze împotriva sfaturilor medicale.
Poți, te rog, să-i spui ceva sens?
- Ea are dreptate. Nu poți să pleci pur și simplu.
- Sau ce? O să mă oprești?
- Tocmai ai avut un accident de mașină.
- Eu--am fost-- am stat întins aici,
asteptand pentru ce?
Nu am nimic.
Nu am nici nume, nici casă, nici haine.
Cele pe care mi le-au dat probabil aparțin unui tip mort.
- Nu poți să mergi să valsezi în limbul pământului roșu
cu nimic altceva decât o bucată de hârtie în mână
și așteaptă-te ca lucrurile să meargă bine pentru tine.
- E tot ce am.
Biletul spunea astăzi 2:30.
Oricine mă întâlnesc poate să-mi spună cine sunt.
- Aici. - Nu Nu NU.
Nu trebuie să faci asta. - Ei bine, cum altfel
ai de gând să ajungi la Burnt Ridge?
Ai să te plimbi acolo?
- Mulţumesc, Helen.
Chiar nu trebuie să faci asta.
- Da, ei bine, nu vei accepta nu,
și nu e nimic decent să fii decent, nu-i așa?
Mi-am pus cartea de vizită acolo, ca să mă poți suna oricând,
văzând că sunt singura persoană pe care o cunoști
în toată lumea largă și toate.
Sper să găsești ceea ce cauți.
- Mulțumesc. - Da.
- Burnt Ridge.
- Intră. - Deschizi?
- Ei bine, asta nu e bun pentru afaceri, nu-i așa?
Alege-ți, dragă.
- Aș vrea să stau la masa numărul cinci,
dacă e în regulă.
Am să mă întâlnesc cu cineva aici,
și au spus masa cinci.
- Sigur.
Lângă fereastră acolo, lângă colț.
Iubește-ți accentul.
Ce te aduce până aici?
- Dacă ți-aș spune, nu cred că m-ai crede.
- Mm-hmm. Oh, am auzit câteva lucruri.
Ajungi prin a lucra într-un loc ca acesta, auzi tot felul.
Continua. Încearcă-mă.
Bloke acolo crede că și-a pierdut memoria.
Ca, complet. - Adevărat?
- Și-a lovit pepenele galben într-un accident de mașină.
Acum nu știe cine este, de unde este.
M-am trezit cu un bilet în buzunar
spunând să vin astăzi aici.
Vreau să spun, fie îi lipsesc doi cârnați pentru micul dejun
sau râde.
Oricum, aș face-o.
- Dupa amiaza.
- Mulţumesc, Pablo.
- Încetează.
O să-l îndepărtezi pe bietul nebun.
Du-te și ia-i băutura lui.
- Hei, ce mai faci?
Azi voi fi chelnerița ta.
Numele este Luci. Cu un „eu”.
- Hei.
- Deci tocmai am auzit cel mai ciudat lucru
Am auzit de mult.
- Da, bine, atunci ți-a spus colegul tău?
- Oh, Dumnezeule.
Chiar vorbești serios, nu-i așa?
Dar numele tău? Nu-ți amintești numele?
- Nu. - Uau.
- Știi, asta nu este o... o glumă, bine?
- Îmi pare rău, nu am vrut să... - Nu, nu contează.
- Nu am întâlnit niciodată pe nimeni cu amnezie până acum.
Este ceva ce pot face sau...
- Ai putea începe prin a-mi da limonada.
- Da, îmi pare rău. Oh!
Doamne, îmi pare atât de rău. - Nu, este in regula.
- Oh, la naiba, îmi pare rău. - A fost vina mea.
- Nu, nu, aici, lasă-mă... Mă duc...
- Știi ce? Mă duc doar să fac curățenie.
- Da. Oh, nu, scuze.
Toaletele noastre, sunt înșurubate în acest moment.
De fapt, le folosim pe cele de peste drum.
Pot - pot să-ți arăt.
- Nu, e bine. - Nu, e în regulă.
Îmi pare atât de rău.
Cuplul de bătrâni de peste drum
ne lasă să le folosim toaletele în timp ce ale noastre sunt în jos.
- Asta chiar face milă suplimentară
din punct de vedere al spiritului comunității, nu-i așa?
Lăsați străinii să își facă nevoile pe proprietatea dvs.
- Ei bine, știi, au două mese gratuite pe zi.
- Acesta este un comerț echitabil.
- Hei, um, nu am vrut să râd de tine acolo.
Tocmai am acest lucru ciudat pe care îl fac când sunt nervos.
- La naiba, Sandy. Nisipos!
- Sunt aici.
- Salut.
Eu sunt Helen, cea care chiar nu vrea să facă asta.
Adică, e greu, nu?
Ca, dublu tare zilele astea pentru că oamenii spun,
„Este în regulă să fii mai mare. E timpul să-l deții.
Iubește-ți untura.”
Dar nu vorbesc serios, nu-i așa?
Nu, a fost o întrebare adevărată.
Așa că acum simt această presiune să, știi, să fiu îndrăgostit
cu bucățile de grăsime de pe corp, pe care de fapt nu le iubesc,
iar dacă nu o dețin și „iubesc untura”,
atunci, ei bine, nu sunt o femeie adevărată, nu-i așa?
Este, parcă, jenant să slăbești
pentru că atunci am cedat.
Nu pot câștiga.
Parcă aș fi pe o autostradă care merge pe 80,
și asta este limita minimă de viteză,
dar sunt doar denivelări peste tot.
Sau poate e doar un mod al naibii de a mă convinge
o farfurie mare de cârnați.
Mulțumesc. - Nu a fost atât de greu, nu-i așa?
Bine, deci au trecut câteva săptămâni
din moment ce ne-am împărtășit cu toții rețeta noastră favorită cu conținut scăzut de calorii.
- Cum a fost?
- Cred că, știi, mai întâi du-te, te vei obișnui.
- Sunt deosebit de dornic să aud cum mergeți cu toții
cu legumele noastre ale lunii.
Cum ai gătit frumoasa sfeclă roșie?
Sally, să începem cu tine.
- Dacă seamănă cu menta ta
și dovlecei umpluți cu brânză de vaci, sunt urechi.
- Scuze.
Helen Chambers vorbește. - Hei.
Acesta este sergentul Lammon
de la forța de poliție Burnt Ridge.
Mi s-a spus că tu ești detectivul pe care ar trebui să-l sun.
- Ei bine, nu sunt de fapt un... dar, da,
Am cam alergat cu asta.
Ești la locul accidentului? - Da.
Nu sunt multe aici, mă tem.
Deci fără portofel sau telefon?
Nimic? - Nu.
La doar un lucru distanță de locul unde s-a întâmplat accidentul.
Credem că trebuie să fi derulat mașina.
- Ei bine, ce este?
- Ceva care împușcă, dar nu ucide niciodată.
- Ce? Ca un pistol cu ​​cartofi?
- La ce te gandesti?
- Ori am cel mai prost noroc din lume
sau cineva încearcă să mă omoare.
- Ca să fiu corect, cred că am cel mai prost noroc din lume
ar fi cineva care încearcă să te omoare.
- E o idee buna.
Eu port deja hainele unui mort,
asa ca am venit pregatit.
- Poftim, băieți. - Noroc.
- Mulțumesc.
- De ce m-ar vrea cineva mort?
Oh, dă-mi naiba, e minunat.
Sper că nu am fost alcoolic.
- Hei.
- Scuze. Este aceasta?
- Sunt doar două locuri de cazare în acest oraș,
iar celălalt este cel mai bine evitat din motive de igienă.
- În plus, este... cote destul de mici
acești doi încearcă să te omoare.
- Noroc. - Nu vă faceți griji.
- Bună. Hm...
Caut un—un loc unde să stau.
- Bună, intră. Intră.
- Tocmai îi spuneam omului tău de acolo
că caut o cameră.
Mi-e teamă că nu am multe.
- Oh, nu-ţi face griji pentru Ralphie. Nu aude nimic.
Ar putea, minte, dacă ar avea de fapt o jumătate de celulă cerebrală
și pune-i aparatul auditiv! - Imi pare rau.
Eu... nu vreau să... - Nu-ți face griji pentru nimic.
El este doar o dezamăgire.
- Um, cea mai mică cameră e 30 de dolari, dacă se potrivește?
- Da.
- Hei, de ce nu-i spunem doar 20?
- Mulțumesc.
- Oricum nu am fi ocupați.
Îți dau o cheie ca să poți veni și pleca.
Vrem să te simți ca acasă aici, bine?
Așa facem lucrurile aici.
Poftim, Ralph.
Ah, am putea să bem o ceașcă și să ne uităm la „Australian Survivor”
dacă vrei; sunt în Consiliul Tribal.
Bănuiesc că Pete o să-și facă treaba în seara asta
pentru că ești un mare rahat,
dar le place să le amestece uneori, nu-i așa?
Esti bine?
- Sunt bine. - Nu arăţi bine.
Arăți de parcă ți-ar folosi o îmbrățișare.
- Oh nu. Nu-ți face griji. Sunt cu adevarat--
- Sunt destul de mult timp ca să știu
când cineva trece prin stoarcet.
Te vei face bine.
Ești în siguranță aici.
Îmi pare rău. A fost o zi lungă.
Isuse, atât de jenant.
- Nu trebuie să explici.
- La dracu! La naiba!
Uf!
- Scuze. Cineva este la telefon pentru tine.
- Noroc.
- Oh, acolo, telefon.
- Buna ziua? - Te-am gasit!
Nu că ar fi fost greu.
Doar două locuri de cazare în Burnt Ridge.
Eu sunt, apropo.
Singurul tău prieten din lume.
- Helen.
- Ti-ai amintit numele meu! - Curs.
Pun pariu că nu-ți poți aminti pe al meu, totuși, nu?
- Îmi pare rău, a fost ciudat.
- Nu, corect, pentru că nu... ai unul.
Hei, cum a fost întâlnirea ta? Nota?
- Da. Ei—nu au apărut.
- Ah, biscuiţi. Îmi pare rău.
Nici un cârnați de porc din acest punct
in ceea ce priveste identificarea ta,
dar i-am pus pe localnici să verifice din nou locul accidentului,
și au găsit ceva.
Ceva care, uh,
„împușcă, dar nu ucide niciodată”, a spus tipul.
- Ca un pistol cu ​​cartofi?
- E atât de ciudat, pentru că asta--
Nu contează.
Nu, o cameră. Una de unică folosință.
- Și ei cred că e al meu?
- Trebuie să fie, în spatele dincolo, așa.
Ascultă, am avut fotografiile dezvoltate și scanate.
Pot să le trimit prin e-mail dacă doriți.
- Nu am o adresă de e-mail.
Ei bine, oricum nu că mi-aș putea aminti.
Adică, pot... - Hei, iată, dragă.
- Mulțumesc. Um, de fapt, știi, stai.
Dacă le puteți trimite la Sue@BLodge.com.au ,
ar fi grozav.
- Bine, da.
Aruncă o privire și vezi dacă slăbește ceva pentru tine.
Și fără griji dacă nu.
Voi afla care este numele tău.
Oricum, am să trimit pozele acum.
Sa ai grija.
- Ce faci la biroul meu?
- Ei bine, nu am încă un birou, așa că m-am gândit...
Dar pot pleca.
- Da. - Da.
- Dreapta.
Îmi pare rău pentru asta. Ralph e un pic de ciudă.
Bine, aici este. Iată.
Oamenii de piatră Nala. Poate de aceea ești aici.
- Scuzați-mă? - Oamenii de piatră Nala.
Ele sunt frumoase. Mai bine în persoană.
- Ce este asta? Este asta aproape?
- La 10k de aici, iubire.
- Trebuie să plec. - Fii închis acum.
- Trebuie doar să ajung acolo.
- Pot să te iau dimineața, dacă vrei.
- Mulțumiri.
- Între timp, ce zici de ceașca aia?
Puteți viziona sfârșitul „Survivor”.
Te voi aduce la zero, pentru că Nathan doar...
- Da, sunt foarte obosit, dar... știi ce?
Hm, da, sigur.
De ce nu ne uităm la „Survivor”?
- Deci în seara asta, după cum știți cu toții,
trebuie să votezi pe cineva.
- Scuzați-mă, domnișoară.
Nu m-ai putut ajuta cu ceva, nu-i așa?
- Sigur.
- Am auzit că a fost adus un bărbat
într-un accident în apropiere de Burnt Ridge.
- Um, tipul care nu-i știa numele?
- Știi în ce cameră e?
Am sunat înainte și mi-au spus că e pe aici, dar...
- Oh, sa externat ieri.
El a plecat, dar acum ești aici.
Poate ne poți ajuta să ne spui cine este.
Guy și-a pierdut memoria. - Unde s-a dus?
- Dacă doriți să lăsați numele și numărul dvs.,
As putea transmite detaliile tale.
- Nu a spus unde se duce?
- Domnule, dacă doar... - Nu contează.
Ai fost de mare ajutor.
Știi, mama mea a fost asistentă.
Este o treabă bună pe care o faceți.
Este o treabă bună.
Hei. Mi-am înghițit biletul.
- Oh, se joacă prostii la mo.
Va trebui să-l ridic.
- Apreciat. - Nu, nu e nicio deranj.
- Știi, mama lucra într-o parcare.
Este o treabă bună pe care o faceți.
Este o treabă bună.
- Condiții calde, uscate și cu rafale
sunt susceptibile de a conduce la pericole ridicate de incendiu...
- Of.
- Imi pare rau. Este un obicei, cred.
- Amintiți-vă să fiți la curent
cu cele mai recente prognoze și avertismente
pentru locația dvs. pe site-ul nostru web,
pe paginile noastre de socializare,
sau accesând actualizările noastre zilnice.
Asta e de la vreme atunci.
Înapoi la tine, Miranda.
- Mulţumesc, Jim. Iată din nou titlurile.
Au fost trimiși anchetatori pentru infracțiuni majore
spre orăşelul Burnt Ridge
după o explozie acolo
s-a dovedit a fi fost cauzat de o bombă.
Nu au existat cauze.
Vă vom aduce mai multe despre această poveste pe măsură ce se dezvoltă.
Un bărbat de 67 de ani din Georgetown...
- O bombă?
Doamne, asta e o prezentare.
- Da. Acesta este un fel de a privi.
- Asta aduce ceva înapoi?
- Nu, m-am gândit că poate aș...
Nu știu.
Ar fi ceva care m-ar ajuta să-mi amintesc.
- Ce acum?
- Acum...
acum habar n-am.
Hei, merge chestia aia?
- Uh, sigur.
- Și mai ai înregistrările?
- Mate, cine esti? - Da.
Trebuie să... trebuie să văd filmarea.
Orice ai de înainte acum trei zile.
- De ce?
Nu dăm asta doar nimănui.
- Arată-i bărbatului ce trebuie să vadă.
Tipul ăsta de aici a fost într-un accident de mașină grav.
Nu-și amintește nimic.
Nici măcar nu știe cine este de la Adam.
- Știu că am fost aici înainte de accident.
Sper că e ceva pe camera aia
asta ma poate ajuta sa explic de ce.
Oricine am fost, oricine cu care am fost văzut vorbind.
- Tu?
Ai amnezie? - Da.
- Prietene!
Asta e minunat!
- Da, chiar nu este. - Totul este pe un hard disk.
Ar trebui să fie încă aici.
Oh da. Când mă uit?
- Hm, să ne întoarcem la data accidentului, deci 24.
- Este atât de interesant.
Bine, bine.
Începem.
- Acolo.
Uh, ce dracu sunt...
Ce sa întâmplat cu cămașa mea? Arat teribil.
De ce cumpăr o koala pufoasă?
- Pot să-ți spun ce spui.
- Ralphie o va citi pe buze pentru tine.
- Uh, corect. Da bine.
- Te întrebi unde este cel mai apropiat servo.
Ea da indicatii...
Spre Saddlepack Roadhouse.
- Ei bine, multumesc.
- Saddlepack e chiar mai jos de aici.
- Da, iată-l.
domnule comedian.
- Mă știi? - Nu, nu te cunosc, amice.
- Nu, dar ne-am întâlnit?
Îmi pare rău, am... am probleme cu memoria.
- Ai fost aici acum câteva zile.
Ai niște benzină,
apoi ai semnat pentru cheia de la toaletă.
- De ce ai... de ce ai trebui să semnezi pentru cheia de la toaletă?
- Vorbesti serios? - Nu știu, e ca și cum...
nu este ca și cum oamenii încearcă să-l cumpere.
Stai, tu... tu... deci spui asta...
vrei să spui că am semnat pentru asta?
Mi-am semnat numele? Pot să văd asta?
După cum am spus, domnule comedian.
Comedian.
- Așteaptă, așa că...
deci mi-am semnat numele si apoi ce?
Spune-mi.
- Te-ai dus la toaletă.
Iisus.
- Pot sa?
- Îl vei aduce înapoi, da? - Da.
- Da? - Da.
- În față, în spate.
- Buna ziua? - Oh oh oh! Oh!
- Buna ziua? - O, omule, o, omule, o, omule.
Mulțumesc lui Dumnezeu! Mulțumesc lui Dumnezeu!
Trebuie să mă ajuți. Vă rog să mă ajutați.
- Cine este aceasta?