Osjećala je Karimov dah na obrazu.
I pod platnom njegove galabije,
njegovu toplu i trpku kožu, okupanu znojem.
Ne znajući bi li se oduprla ili podčinila,
gotovo se nesvjesno micala pod njim.
U polusvijesti, njezin donji dio trbuha tražio je onaj mladićev.
Zalijepila se za njega,
prepustivši se navali slasnog blagostanja
koje se uzdizalo iz najtajnijih vlakana njezina tijela.
MEDENA CIGARA
U našoj školi, Selma, tražimo jedinstvene profile.
Po čemu ste onda vi jedinstveni?
Alžirka ste? -Da.
Ne vidi se. -Zašto?
Jer sam svjetloputa?
Čime se bave vaši roditelji?
Otac je odvjetnik, a majka ginekologinja.
Što kažete na situaciju u Alžiru?
Mladi su besperspektivni.
Trećina su stanovništva.
To je plodan teren
za svaki oblik opresije i radikalizacije.
U škripcu smo.
Dakle, mislite da će Alžir postati kao Iran?
Ne. Nikada.
U Alžiru nije teokracija.
Imate obitelj ondje? -Da, naravno.
Gotovo cijelu obitelj.
I roditelje? -Ne, oprostite.
Roditelji su mi ovdje. Ovdje sam rođena i odrasla.
Znači, Francuskinja ste. -Ne, Alžirka sam.
Da, naravno da sam Francuskinja.
Zapravo, nisam jedinstvena.
Kopija sam.
Prelijep osmijeh.
I imaš prelijepe grudi.
Prošla si usmeni?
Da.
Dobro je prošlo?
Da, valjda.
Vidimo se dogodine onda.
Otkud ti?
Zašto si tako agresivna? Došao sam po tebe.
Gdje je auto? -Ondje.
Onda?
Kako je prošao usmeni? -Vrlo dobro.
Škola mi je super. -Dobro.
Država priznaje tečaj, otvoren je međunarodnom tržištu.
Nudi mi puno više prilika od priprema!
Pripreme su pravi put!
Ne možeš očekivati bolje!
ECIP joj nudi međunarodno tržište, kako kaže.
Ne znam ništa o toj školi.
Benslimaneova je kći bila vrlo zadovoljna... -I?
Tečajem. I na diplomskom je u Bostonu.
Nikada nije dolazilo u obzir da Selma studira u SAD-u!
Čekaj, ti ćeš mi birati studij ili ja?
Žrtvovala sam karijeru kako bi ti briljirala,
a nikako kako bi sad sve upropastila
običnim hirom.
Nikada to nisam tražila. -A ti ćeš šutjeti?
Smatram da je ECIP, objektivno, dobra škola.
Ondje moram biti.
Kad mene ništa ne pitate...
Nije to, mama... -Jest. Jest.
Jest.
Nemam pravo birati što želim raditi?
Ne!
Ne? -Ne!
Polako...
Zašto je uvijek takva?
Možda zato što nisi ljubazna.
Sad kad si u dobi za udaju,
Benslimani će te sigurno isprositi za sina.
Ne dolazi u obzir. -Dobro si razmislila?
Jasno! Sama si rekla da ga nisi vidjela.
Ne moraš odmah, prvo diplomiraj.
Mislim da nije trenutak za razgovor o tome.
Ne, i ne želim više o tome.
Dobra večer!
Kako ste? -Dobro.
Dobro ste?
Kako si, teto Hafida?
Sve si ljepša.
Hvala.
Ionako danas u Alžiru
nemaš hrpu mogućnosti. Spasiti se možeš
ili iskorakom u prostor pa dođeš ovamo
ili u SAD ili, ne znam, u Japan.
Ili ćeš iskoračiti u vrijeme, u srednji vijek
i ostati ondje.
Ne bih se baš složila. -Jer si idealistica.
Ne, ti si fatalist. -Iskreno, mislim
da je sve gore. -Jasno. I može ići samo nagore.
Ne. Samo sada treba vjerovati narodu.
Ne možeš raspravljati s ekstremistima.
Pogledaj samo što je bilo s Ayubom Khanom u Pakistanu.
To je protuprimjer. -Ne, to je tipični primjer!
Puno je lakše riješiti se ekstremista
političkim putem nego smjenom vojnika koju je izveo državni udar.
Ali je islamiziran. -Narod je muslimanski.
Nije isto.
Zanima me što Selma kaže na to?
Ja? -Da.
Važno je čuti mišljenja mladih, najvažnije čak.
Reci što misliš.
Mislim da izbori nisu puno promijenili.
Upravo tako.
Da, naviknula sam se da je tvoja kći na tvojoj strani.
Dušo, molim te, idi Selimu.
Radije bih ostala ovdje, teta Hafida. -Selim!
A ondje je? -Selim!
Ondje je, skriva se.
Dobra večer. Kako ste. Zdravo. -Još si narastao.
U poslovnim je školama uvijek zabava?
Ne znam.
Meriem to baš ne voli?
Ne.
Ne, sestra mi je opatica. Ne bavi se tim stvarima.
Sad je na magisteriju?
Da, završila je.
Udaje se za jednog Amera kojeg je upoznala na sveučilištu.
Odlično.
Da, bit ću ujak.
Onda nije baš opatica.
Želiš da se poljubimo?
Što? -Da se poljubimo.
Samo jedanput.
Nije ti dobro?
Hajde, samo da pokušamo.
Sigurno bi i ti rado.
Idem. -Tri sekunde.
Samo da pokušamo. Nećemo nikad nikomu reći.
Djeco, za stol!
Ti dođi.
Jesi li luda? -Kunem se da nije ničega bilo.
Nadam se da te nije razdjevičio. -Ne govori to.
Mrzim tu riječ!
Nisi ga ti navela, nadam se?
Nisam! Rekla sam da nije ničega bilo!
Lažeš. Hafida kaže da je Selim dobio najveću pljusku u životu.
Ne znam što mu je otac rekao,
ali taj je potpuni čudak. Prestani!
Kako? Namjerno te upozoravam,
prije negoli dođemo k njima, da budeš uzorna,
a ispadne državna afera.
Mama, smiješno je, pa nije nitko umro.
A ako Hafida nekomu kaže?
Znaš li što će se u Alžiru govoriti o tebi?
Pa? -Pa?
Znaš li što si učinila?
Ljudi govore, Selma.
Ne budeš li pristojna,
ode ti ugled, govorit će da si bestidnica,
to želiš?
Neka gledaju svoja posla!
Ne govori gluposti! Prioritet ti je studij.
Poslije se udaj za koga želiš, Francuza, Alžirca,
Amerikanca, koga želiš.
Dotad ne želim više čuti
za takve sramote s dečkima,
inače ćeš imati posla s ocem.
Jasno?
Lijepo spavaj.
Zadovoljna si što si s nama? -Poznajemo se?
Aha, ne.
Aha, ne, ne...
Nismo se vidjeli na tvom natječaju?
Ne.
Ne, mislila sam da to nisi bio ti.
Da, to nisam bio ja. Julien.
A ti? Nisi bila? -Selma.
Selma.
Koja si godina? -Zadnja.
Da, naporno je. Da.
Imamo još samo koji mjesec da doživimo veliku ljubav.
Ovo nije William. -Ja nisam Selma.
Selma. Odakle je to? Nije baš francusko.
Ti si Libanonka?
Ni tvoje, William, nije baš francusko.
Ne brini se za mene. Odakle si?
Iz Alžira. -Iz Alžira?
Ne bi se reklo. -Ne, čekaj...
Ne bi se ni za tebe reklo da si Francuz.
Predobar si komad za Arapkinju.
Ne, nisam komad, nego iz Kabilije.
To ne dolazi od nas.
Idem ja.
Već?
Tek smo se počeli upoznavati.
Popij pivo. Hoćeš? -Ne, hvala.
Zašto? Vjera zabranjuje?
Ne, samo ne volim loše pivo.
Ode Marokanka, ne voli kitu!
Ne voli kitu!
Volim kitu!
Hajde, Selma, slušamo te.
Jebi me!
Da, to volim! Jače!
Kurvo! Želiš moju kitu?
Hladno joj je, a ja se želim ugrijati.
Hajde, Marokanko, da te vidimo.
Tvoja baka jebe bolje od tebe!
Hajde, gušterice! -Gušterice!
Hajde!
Hajde, kurvice! Na sve četiri!
Na sve četiri, da te vidim!
Tako. To je bolje.
Dosta.
Djevice!
Djevica, djevica...
Vidi se da nije nikada?
Idemo.
Želiš me, je li tako? Da!
Hajde, droljo. -Želiš moju mačkicu?
Je li tako?
Je li? Želiš je? Onda svrši.
Svrši u mene, da. Da, tako.
Da, tako.
Jače! Da, svrši!
Svrši!
Da, to volim! Uzmi me kao kujicu!
Halo? -Halo, tata?
Selma? Dobro si? -Da. Čuješ me?
Da. Dobro. Sve u redu?
Da, sve je u redu.
Sigurno? -Da, dobro je.
A ti? Kako je dolje?
Jako dobro, bez brige.
Većinu sastanaka odrađujem kod kuće.
Tata.
Ne, slušaj. Obećaj mi...
Da nećeš ići u Kabiliju.
Ne, ne, preopasno je. Tata!
Bude li i najmanje opasnosti, kunem se, ostajem kod kuće, dogovoreno?
Da.
Dogovoreno? -Da, dogovoreno.
Dobro si?
Jesam.
Oprosti zbog inicijacije. Ništa nisam mogao učiniti.
Što kažeš na sud? Nije prestrog?
Bilo mi je vrlo simpatično.
Oprosti što nismo na tvojoj razini.
Ipak, nedostajalo je malo sodomije.
Dobro, dobro...
Što je? Ne voliš to?
Ne, ne moraš staviti puno lubrikanta.
Aha, ona ne staje.
Oprosti.
Nisam te pitao smijem li te ne poljubiti.
Ne, ne smiješ me poljubiti. -Ne smijem?
Nimalo?
Ni u kojem trenutku?
Idemo leći?
Da, ali nećemo spavati zajedno.
Zašto? Ne želiš? -Ne, ne želim.
Dobro, dobro.
Malo juhe? -Da, hvala.
Ne, spusti to.
Hvala, dovoljno je.
Ne, hvala. Bez piletine.
Piletine?
Ukusna je.
Stavila si limuna?
Stavila si limuna? -Ne.
Molim? -Ne.
Ima manje masnoća.
Pitam se zašto kuham,
zašto satima kupujem namirnice i kuham.
Inače, gdje stanuješ?
U blizini.
Ali ondje William skvotira.
A ti?
U Neuillyju. Skvotiram kod roditelja.
Neuilly-sur-Seine?
Zašto? -Ne, ništa.
Sad mi je jasnije.
Ništa tebi nije jasno.
Što ti je jasno? -Ništa.
Eto.
Sve.
A gdje tvoji roditelji stanuju?
U 93.
Ma nemoj.
Da.
Sad je i meni jasnije.
A što je tebi jasno, Sherlock?
Zašto nisi kao oni.
Tko? Moji roditelji?
Ne. Kao William i ostali.
A kao tko si ti onda? -Nitko.
Nitko.
Dobro si?
Ne, nazovi roditelje. Spavaj kod mene.
Ne želim. Nikad ne bi pristali.
Idem. Moram ići.
Zašto?
Jer moram ići.
Već? Koliko je sati?
23.30. -Već ideš?
Ne, daj...
Ideš pušiti drugu kitu, Šeherezado?
Da. I više njih. Osim tvoje.
Tko je za četverac?
Baš si kreten, William.
Onda trojac? -Jesi za?
Ne treba. Gibam.
Idi! Samo govori, a nikad ništa ne učini.
Što to radiš?
Ne budi takva.
Hej! Katkad reagiraš kao plašljiva djevica.
Dobro. Nisi valjda djevica?
Je li? Nisi valjda djevica? -Prestani!
Nisi valjda djevica?
Onda ostani. Pogledaj me.
Sljedeću subotu, dođi u kuću
i bit ćemo sami nas dvoje.
Vidjet ću. -Nisam te pitao.
Prestani.
Ostani. -Dobro.
Dođi.
Što si radila? -Bila sam kod Giulije.
Kod Giulije. Kad si se trebala vratiti?
U ponoć. -A koliko je?
1.00, 1.30... -Dva su sata ujutro!
Ne pametuj.
I nisi javila? -Nisam vidjela koliko je sati.
Nisam vidjela koliko je sati. -Što si ondje radila?
Ništa! Bila sam s prijateljima, bili smo svi zajedno.
Kojim prijateljima?
Iz ECIP-a! -Imaju imena.
Koji onda?
Brže. -Giulia, Amélia, Julie...
Ne zvučiš sigurno u sebe.
Ne lažem! Zašto nikad ništa ne smijem?
Ne viči, ne moraju te susjedi čuti.
Susjedi... Što želiš reći?
Bojiš se mišljenja drugih?
Francuza?
O čemu govoriš?
Sve miješaš, znaš?
Ne traži probleme gdje ih nema.
Okreni se. -Neću.
Okreni se, Selma.
Miči mi se s očiju, idi u sobu.
Ponašaš se kao besramnica.
Dođi.
Nisi li obećala doći do ponoći?
Nisam vidjela koliko je sati.
Otac ti riskira život, radeći danonoćno
kako bi otišao klijentima u Alžir.
Misliš da voli doći kući
gdje je uvijek kriza?
I? Da više ne izlazim?
Da ostanem zatvorena? -Nisam to rekla.
Želiš da nas otac ostavi?
U anus! -Neugodno mi je.
Ma nije.
Ona to voli, a ti ne voliš primiti u anus.
Ne. To je stvar poštovanja, a meni je to...
Ali ona to traži. Ona to traži.
On ne želi.
Ne želiš? -Ne.
To nije u redu jer treba znati zadovoljiti žene
i udovoljiti svim njihovim zahtjevima.
Spolni su odnosi u dvoje i treba se složiti.
Što bi joj ostavila? Zemljište koje joj neće trebati?
Stvarno misliš da će ondje živjeti?
U jednu ruku, to ne znaš. S druge, sama će odabrati.
Dobro, kupi ga.
Zašto tražiš dopuštenje? I...
Nemoj stati, uloži, gradi dolje.
Mogla bi i ti ondje stanovati.
Ionako, čim poželim učiniti nešto po svome,
prijetiš rastavom.
Ondje su filtri.
Zemlja u kojoj ima ubojstava
i atentata svakodnevno.
William, probudi se!
Što ona radi tu?
Stari, nema više cuge. -Ideš je kupiti?
I ne žuri se.
Ne želiš doći ovamo?
Čekaj, moram skinuti cipele.
Imaš braću ili sestre?
Da.
Imam dva mlađa brata.
Bliski ste? -Da, braća su mi.
A imaš li bratića, sestrični?
Imam ih hrpu, da.
Često se viđate?
Mogu ti nacrtati i obiteljsko stablo.
Imam bojice, pastele, što god želiš.
Imam što god želiš.
Ne, tata. Smiri se. Dosta, dobro je.
Gdje si bila? -Smiri se.
U knjižnici! -Smatraš me budalom?
U knjižnici?
U knjižnici do 11 navečer?
Izluđuješ me! Smatra nas budalama.
U knjižnici do... 11 navečer.
Dosta, sad ću...
Ubit ću se. Želiš da se ubijem?
Tata!
Želiš da počinim samoubojstvo? Hoću, umrijet ću.
Hoćeš onda prestati? -Susjedi!
Volim te! -Dušo, vrati se. Smiri se.
Molim te, smiri se.
Dođi.
Dobro je.
Dobro si?
Pogledaj me.
Pogledaj me, dobro je.
Daj da vidim. Pogledaj me.
Sjedni. Pusti, ja ću.
Ne razumijem zašto si takav.
Ne prepoznajem te, ludiš.
Kako ne bih poludio?
Ništa ne poštuje, a ti je puštaš.
Treba je katkad pustiti da izađe.
Neće više izlaziti, jasno?
Neće više izlaziti. Gotovo je. -Ali to je nemoguće.
Vidjet ćeš je li nemoguće. -Želiš da bude stara cura?
Ne želim da više izlazi!
Kad ćemo se vidjeti? -Doći ćeš večeras u kuću?
Moram učiti za ispite. -Onda sutra navečer?
Bilo bi super da možeš prenoćiti.
I sad kad ste se poševili,
može trojac? -Ne, začepi.
Odvratan si, dosta.
Sutra navečer? -Vidjet ću.
Jer ja volim ševiti ujutro.
Koja si ti budala.
Daj, šalim se. -Ne.
Ne, neću više doći u vašu rupetinu.
I znaš što? Između nas je gotovo.
Selma! -Ne. Znaš što?
Vas biste se dvojica trebali ševiti, jer si sjajno odgovarate.
Ali Selma...
"Tijekom borbe,
ni sama ne znajući kako,
Karimova se ruka našla u visini njezinih usana,
zube je sklopila u trenu na njegovoj tamnoj koži.
Mladić je zavrištao od boli
uz odjek Šeherezadina pobjedničkog smijeha.
Ona je oholo rekla:
'I muha može ubosti lava u oko.'
Bijesan se bacio na nju, zarobio joj ruke,
raširio ih u križ.
'A sada, princezo, reci mi tko je pobjednik'?"
Idemo za stol, došli su. Što radiš?
Već sam ti rekla, ne želim ga sresti.
To je samo neformalni susret s obiteljskim prijateljem
koji je navratio u Pariz.
Kao slučajno.
U dobi si za udaju pa je uobičajeno
da te stvari sada dolaze.
Ionako, dobro znaš da se tvoj otac i ja protivimo
dogovorenim brakovima.
Ipak, dogovarate mi odmah susret.
Samo dođi večerati s nama. Ništa ne moraš.
Dođi, molim te.
Imamo Aidin kus-kus.
Mislim da je to rekao Adam Smith.
Da, pragmatizam je Adama Smitha i...
Georgea Benthama, valjda, a utilitarizam,
ako se dobro sjećam studija...
Jeste li za još jedan viski?
Odličan je, iz Škotske.
Karim?
Nemojte se gnjaviti.
Vožnja lijevom stranom? U početku jako zbunjuje,
no navikneš se za tjedan-dva.
Luka.
A čime se taj tip bavi? -Luka?
Sad ti se sviđa?
Iz velike je obitelji, radi u poslovnoj banci,
savršeno govori engleski, talijanski, njemački
i arapski. Eto.
Sviđa ti se?
Pitala sam te čime se bavi, a ne za njegov pedigre.
Meni je savršen.
Da stavim sve? -Da, stavi više.
Mogla si obuti potpetice, meni za ljubav.
I ostani trijezna.
Idemo za stol.
Napreduje. Recimo da nisam očekivao da će ići tako brzo.
Krasna karijera.
Ali... Ima još posla.
Dobio sam što sam htio.
Tata je sigurno ponosan.
Ponosni smo.
Lijepo je napredovao. Sretni smo zbog njega.
Luka, još malo umaka? -Gotov sam. Ljubazno od vas.
Hvala lijepa.
Dušo, nadmašila si samu sebe, kus-kus je sjajan.
Božanstven.
Oprostite.
Ne, hvala.
Mislim da mi vino počinje malo udarati u glavu.
Dakle, tvoj otac, Selma, kaže da tražiš
stažiranje u financijskom sektoru?
Da, tako je. Za ovo ljeto.
Ovo ljeto? -ECIP želi da stažiram.
Jer i Luka radi u financijskom sektoru,
sigurno si shvatila, dušo.
A počeo je u banci svog slavnog oca.
Upravo tako.
Prve je korake odradio sa mnom. -Kakav otac, takav sin.
Sad radiš u "Deutsche Bank"?
Da, "Deutsche Bank". -Sjajna banka.
Trenutačno sam u Londonu, ali...
Još imam veza u Parizu.
Mogao bih ti pokušati nešto naći,
možda neko zanimljivo stažiranje.
Bilo bi jako ljubazno od tebe. Bilo bi super.
Ostavit ću vas posjetnicu, da bude lakše.
Koju sam zaboravio u jakni, pa... Dođem odmah.
Stvarno božanstven kus-kus.
Odličan. Stvarno, bravo.
Osam sati posla. -Osam sati posla?
Kakva hrabrost. -Trebat ću recept.
Pa, to je moja majka.
Mislila sam da je već otišao.
Još malo mesa? -Hvala.
Naš sin. -Još nije otišao?
To je dobro, to je dobro.
Evo.
Ovo je moje ime.
Moja izravna linija.
Ovo je broj sandučića.
Nazovi me kad možeš i želiš, tu sam dva tjedna.
"Sviđa mi se tvoj osmijeh."
Dugo je, ali kratko. Bilo bi glupo da se mimoiđemo.
Luka, želiš? -Rado, vrlo rado.
Treba to iskoristiti.
Vidjet ćeš što radi,
što ti nudi pa ćeš znati sviđa li ti se?
Idem na razgovor.
Ne bih rekla da je samo to. Mislim da si mu se svidjela.
Dobro došli. -Dobar dan.
Kako si?
Ljubazno od tebe što si došla ovamo.
Što je to? -Donijela sam ti životopis.
Dobro, vidjet ću ga poslije. Razgovarajmo malo o tebi.
Znači, tvoji su roditelji iz Tizija?
Da. Odmah pokraj.
Dobro. A ti si rođena ovdje? -Da.
Roditelji su se doselili uoči mog rođenja.
I vraćaš se? -Jasno, prvom prilikom.
Čak i sad?
Otac je malo zabrinut, da.
Shvaćam, da. -Ja nisam.
Mislim da ću im tako najbolje dati prostora.
Ipak nemaš izbora. -Nadam se da ću imati.
Želiš se boriti, Selma?
Ne. Ne.
Nego i dalje ići onamo. Nismo Iran ni Afganistan.
Uzeo sam ti mineralnu, može? -Da.
A dobro znamo da ih Afganistanci obučavaju,
financiraju.
Sve znaš. -Ali to ne dolazi od nas.
Kojih nas? Ti nisi oni.
Naravno da jesam. -Dovoljno je pogledati te.
Vidim da nisi oni. Nisi odrasla kao oni.
Pa? -Pa to nije stvarnost u kojoj živiš, Selma.
Da nije možda tvoja? -Slatka si kad se iznerviraš.
Nisam klinka, znaš? -Znam.
Čuj, žao mi je, moram ići.
Rado bih te pozvao na večeru.
U restoran. -Da, može.
Treba te neki Julien na telefonu.
Nema me.
Okreni se.
Zakopčaj jedan gumb.
Tako, sad je bolje.
Gdje su ti potpetice? -Ne volim ih.
Od njih me bole noge. -Obuj potpetice, da vidimo.
Iskrena si? -Uvijek.
Da?
Previše sam popio.
Što radiš?
Pokušavam skinuti cipele.
Nismo li trebali na večeru?
Nismo li trebali na večeru? -Gladna si?
Naručit ću ti nešto.
Ne, nego...
Trebali smo izaći na večeru.
Kasno je, pusti sad to.
Kunem se, ovdje sjajno kuhaju.
Što bi htjela? -Ne, želim ići.
Ako nisi gladan, želim ići. -Čekaj!
Kunem se. Ne želiš malu... Malu pizzu s tartufima?
Što je, Selma? Ne sviđam ti se?
Tako si lijepa.
Tako si ponosna, Selma.
Prestani. -Čekaj.
Što radiš?
Čekaj.
Čekaj, čekaj.
Prekasno je, Selma.
Vratit ćeš se gola ispod haljine.
Prestani.
Kvragu, tako si lijepa.
Dušo? -Da?
Idem leći.
Čekaj.
Dobro si, dušo?
Dobro si? -Vrlo dobro.
Malo je kasno.
Da, dugo smo razgovarali.
Dođi! -Hajde.
I?
Kako je bilo? Bilo je dobro?
Opet ćete se vidjeti?
Da... Ne znam, vidjet ćemo.
Možemo ga možda pozvati na večeru.
Zašto ne?
Vidjet ću. Dajte mi vremena da razmislim?
Je li prošlo dobro ili nije?
Da, rekla sam ti, jako dobro.
Onda dobro.
Mogla bih leći, stvarno sam iscrpljena.
Daj mi pusu.
Pusa, tata. -Laku noć, dušo.
Mogu ući? -Spavam, mama.
Dobra večer.
Kako si? -Dobro, a ti?
Koga god odabrala, sigurno je,
mladić će biti veličanstven kao ti.
Da. Ima i gorih zetova od Toumija?
Zašto? Toumi je? -Da. Da, Luka.
Znaš, Luka, bankarev sin. Sa Švicarkom, znaš?
Eto, slobodan je kao ti.
Što to znači?
Pa... Sigurno putuje. Voli putovati.
On je... Duh mu je...
Otvoren? -Tako je.
Dobro, ne govorite nikomu jer...
Trenutačno još ništa nije učinjeno.
Niti će biti. O čemu ti, mama?
Jesi li se zapitala što ja želim?
Naravno da jesam, naravno.
Nisi li rekla da vam je bilo dobro?
Vama se on sviđa. Ja se neću udati.
Znaš...
Vrlo jednostavno. Više ga nećeš vidjeti.
Ni na što te ne silimo. Ne silimo te da se udaš.
Zato promijenimo temu.
Prestani to govoriti. Naravno da me siliš.
Da se siliš. Da se svi silite.
Kći ti ima tvoj karakter. -Tu se slažem.
Nije uvijek lako s njom. -Ne glumi.
Znam da su tvoje riječi kritika.
Nikako. Naprotiv, to smatram vrlinom.
Vrlinom? Htio bi da i tvoja žena ima jak karakter?
Lakše je imati ljubavnice?
Pazi, prljavo rublje! -Ti sad šuti!
Ne govori takve gluposti.
Ako su gluposti, nisu s moje strane.
Sram te bilo. -Ne.
Moja se kći nema čega sramiti, u redu?
Ni koga.
Tata! -Je li jasno?
To kažeš zbog mene ili ne želiš da napadaju tvoju kćer?
Sad mislim da smo te dovoljno čuli večeras
i predlažem da ustanemo i odemo. Idemo.
Pazi, tata je odlučio.
Idemo, rekao sam. -Brže, inače će te ostaviti.
Hafida, stvarno mi je žao. Inače nije takva.
Da, ispričaj se, ali ispričaj se i što živiš.
Ne, sad šuti!
Misli što hoćeš o mom odnosu s tvojim ocem, ali...
Nemoj si uprskati život ne polažući ispite.
Čemu studij ako je jedino bitno
da se udam?
Baka te želi čuti.
Halo, bako?
Kako si? -Dobro.
Ne znam što se događa, ali reći ću ti nešto
što nisam zaboravila.
Kad si se rodila, majka te nosila sa sobom posvuda,
u šalu koji sam joj ja dala.
Nosila te čak i na WC.
Jednog dana, kad si trebala napuniti godinu dana,
ponudili su joj istraživački posao.
Zaboravila sam što točno.
Ali trebala je putovati na relaciji Pariz-Alžir.
Pomilovala te po leđima i rekla:
"Neću ostaviti svoju bebu."
Iako si postala veća od nje,
uvijek će te nositi u srcu.
Dobro, ako nećeš jesti, neću ni ja više.
Razgovarala sam s tvojim ocem i rekla mu da te pusti da izlaziš.
Briga me, mama. Nije u tome stvar.
Prijatelji su te zvali. Neprestano zovu.
Tko je taj Julien? -Nitko.
Giulia i on pitaju
želiš li na školsku završnu večer.
To je oproštaj od diplomiranih?
Pitaju ideš li.
Jeste li vidjeli možda Juliena? -Koga?
Juliena! -Ne, žao mi je.
Kako si? -Dobro.
Evo nalaza, dr. Merabet.
Oprostite, izvolite.
Tlak je povišen.
Hoće li biti posljedica, doktore?
Ne, benigno je.
Problem nije sinkopa, nego pad.
Ne znamo zašto je Selma pala.
Doktore, sigurno neće biti nikakvih posljedica?
Ne mogu reći više nego dr. Merabet.
Selma ima puno sreće
jer se nije udarila u glavu
ili razbila zube u padu.
Dobro, a ti se sad dobro odmori, u redu?
Doktorice, bila mi je čast.
Gospodine. -Ugodan dan.
Čudno je što dovodiš u pitanje moju riječ.
Posebno kad se radi o mojoj kćeri. -Saslušao sam te.
Ne, nisi saslušao mamu.
Bila je ginekologinja u bolnici u Bainemu. Nije mala stvar.
Uvažio sam mišljenje liječnika koji te pregledao.
Zanimalo me što misli. Normalno.
Odmori se, dušo. -Ne treba mi odmor.
Ne. Kažem ti, nisi poštovao mamu,
bilo je strašno neugodno.
Nećemo se uzrujavati. Nećemo se uvijek, i dalje, uzrujavati!
Ti se uzrujavaš.
Selma... -Što radiš ovdje?
Ovdje spavaš?
Ostavi me na miru, molim te. Idi lezi.
Daj mi daljinski. Kasno je.
Hajde, dušo. Laku noć.
Selma, idi lezi.
Znaš, kažu da kćeri, poslije,
žele muža poput njihova oca.
Pa, ja ne.
Našla sam zemljište u Kabiliji.
Kakvo zemljište? -Koje sam htjela kupiti.
Teta nam je našla dobru lokaciju.
Kako nama? Nemam veze s tim.
Imaš, ako želiš, ostavit ću ti ga.
Mama, ne želim to zemljište.
Što bih s njim?
Idemo u Kabiliju za praznike
da vidiš svoje zemljište.
Idemo u Kabiliju?
Da.
Nije li tata govorio da je preopasno?
Mislim da je opasno ako ne odeš.
Kabilija, Alžir, 1994.
"Selam alejkum."
Otvorite prtljažnik. -Dobro.
Kamo ćete? -U Beni Yenni. U posjet obitelji.
Požurite se, ima terorista u Mekli.
Hvala, brate.
To je ovdje? -Da, to je ovdje.
Ne idi daleko, Selma.
Pusti je.
Prljava živino! Odvratno!
Da, odvratno je, bako, ali odakle on?
Nikad nismo imali žohare. -Došli su s teroristima.
Još jedan razlog da odemo odavde, mama.
Ne, ja ostajem.
Kako to, da odemo odavde?
Da dobije dobru skrb. Nema više liječnika u selu.
Ne, ostajem. Ne idem u Alžir.
Nitko više ne dolazi u selo. Postalo je preopasno, mama.
Ne, ostajem ovdje. Vi ćete skrbiti o meni ovdje.
Ne idem u Alžir. Ostajem ovdje.
Ali, mama, osvrni se. Kuća se raspada.
Ne možeš više sama živjeti.
Ne, ostajem ovdje. Vi ćete se skrbiti o meni ovdje.
Posjećivat ćete me. -Nitko više ne dolazi u selo.
Preopasno je. -Mama, slušaj me.
Tvoja je mama nešto naumila.
Što? -Želim se vratiti svom poslu.
Stvarno?
Otvorit ću ordinaciju u Alžiru.
Što? -Otvorit ću ordinaciju u Alžiru.
Da. Puno sam razmišljala u zadnje vrijeme.
Tako je najbolje. -Ne.
Moraš se brinuti o kćeri i mužu gore.
Mama ti je rekla da želi raditi u Alžiru?
Tata!
Tata, ne smiješ joj to dopustiti.
Molim te, reci nešto. Tata!
Nećemo živjeti bez mame!
Ne mogu...
Spriječiti je. Ne mogu.
Smiješni ste.
Ne možeš poštovati mamu
i ona sve upropasti samo tako,
preko noći.
Islamska država
Mama, ne idimo onuda. -Naravno da idemo.
Dođi.
Vraćamo se kući. Ja se vraćam kući.
Oprostite.
Alžir, Alžir, 1994.
Svaki dan detonacije! Nećeš doći ovamo riskirati život!
Riskirat ću život. Hoću!
Trebamo žene da liječe žene
jer ne žele da ih liječe
muškarci. Znam što radim.
Znam što radim. Zaštićena sam.
Nitko nije zaštićen.
Trebam te, mama. -Znam.
Ali ne kao prije.
Jaka si.
Ne ovisi ni o kome.
Jutros je u Alžiru umro muškarac,
jer je bio musliman, umjeren, intelektualac,
sveučilišni profesor i predsjednik udruge roditelja učenika.
Zvao se Stambouli Rabate
i, kao ostali, pobunio se protiv najnovije prijetnje
skupine naoružanih islamista koja je prije dva tjedna uvela
bojkot svih škola početkom školske godine.
Komentar je dao jedan drugi alžirski intelektualac,
pisac Rachid Mimouni telefonom Michelu Barthélémyju:
To je strategija terorističkih skupina koja se nastavlja,
žele eliminirati, to je njihov plan,
cijelu rasu intelektualaca, ako se smijem tako izraziti.
Alžir trenutačno proživljava
potpuno jedinstvenu situaciju u svijetu.
Djeci je zabranjen odlazak u školu pod prijetnjom smrću...
Kako da to prihvatim?
Čim čujem vijesti,
mislim da ću čuti...
Upravo to i žele, Selma.
Bez brige. Vrlo sam oprezna.
Samo te zovem da ti poželim sreću za sutra.
Ne treba mi sreća.
Ipak, trebat će nam sreća, kćeri,
da živimo daleko jedna od druge.
Nedostaješ mi, mama. -I ti meni nedostaješ.
Nedostaješ mi u svakom trenutku.
Ali znam da samo tako i ti možeš živjeti svoj život.
Shvaćaš?
Ovo ide onamo.
Došao sam do kraja.
Večeras izlazim, tata.
Zašto? Kamo ćeš? Mogu...
Tako.
Tek tako.
Sutra počinješ stažirati u BNP-u. To je važno.
Moraš rano leći. -Znam.
Počet ćeš stalno tako izlaziti?
Radije bi da ti lažem?
Kada? Koliko puta na tjedan?
Ne znam.
Ali ne brini se, u redu?
Da se ne brinem? Kako da se ne brinem?
Da si došla dan poslije, ne bi me našla.
Seliš se? -Da.
Diplomirao sam. Sutra odlazim u Singapur.
Na koliko dugo? -16 mjeseci.
Bilo je dobro?
Sigurno?
Da.
Selma, poznajem te. Što je bilo?
Ništa, sve je u redu.
Mogla bi me posjetiti u Singapuru?
Zašto?
Da se vidimo.
Puknuo si.
Ti se vrati.
Mislim da neću moći, Selma.
I ja mislim da neću moći, Julien.
Ne govorim ti to u inat. -Ni ja.
Ali ne idem s tobom onamo.
Nećeš mi ne nedostajati.
Što radiš?
Evo.
Sigurno?
Sladak je bio jezik koji je istraživao njegovu intimu.
Snažne su bile ruke koje su grlile njezine bokove
i gurale je da leluja o Mondrinove pune usne,
sve dok u tom vlažnom zagrljaju,
nije ona, Šeherezada,
nametnula svoj ritam.
Mojoj majci
Prijevod RETAiL TVRip - DrSi
Obrada za HD metalcamp