RUMFARTØJ ORBIT-4, ÅR 1983
Millioner af røde roser...
Ser du fra vinduet...
Hvem er forelsket... Vil du synge med mig?
Skal jeg rapportere, at chefens mentale tilstand bliver værre?
- Gør det. - Okay.
Kom nu, lad os synge en sang, du kan lide.
Faktisk elskede jeg sangen om disse roser.
Elskede?
Men det var for et par måneder siden.
Hvordan er situationen, Cheget?
Vi er klar til at rejse. Systemet er i orden.
Trykket er nu 730, tidligere 830.
Lad os fortsætte i henhold til planen.
Så er planen som følger:
Lad os afslutte missionen og tage hjem.
Først elevator, så går jeg ind i lejligheden, og klæder mig af.
Så straks til højre for indgangen, på badeværelset tænder jeg det varme vand.
Derefter en dråbe koldt vand. Men bare lidt.
Ja... og jeg er allerede i karbad.
Og lige der, banker en tåbe på døren. Lad ham banke!
Og dig?
Jeg skal til Rostov.
- Hvad skal du der? - Jeg har travlt.
Er det en kvindeting? Eller noget andet? Elsket af kvinder og børn...
Du kan godt sige det til mig.
Temperaturen er 23 grader. Kroge klar til frigivelse.
Kom ind, Cheget.
Løsn krogene.
Styring af løsrivning fra stationen.
Enheden bevæger sig væk.
Vi er frakoblet, overvåger stationen.
Modtaget.
Efter at have slappet af i karbad, forlader jeg badeværelset.
Jeg tørrer mig forsigtigt med et håndklæde.
Jeg tager også parfume på.
Jeg vil omfavne min kone og klæde mig som et menneske.
Det vil være den 14. i måneden, og vi tager til koncert.
Det bliver fantastisk.
Så synges der...Millioner af ...
... af røde roser...
Hvad var det?
Jeg ved det ikke, måske har vi en lækage på broen.
Jeg kan ikke se noget.
- Kig gennem koøjet. - Ja
For pokker.
Kom nu, kom nu.
Kom nu, kom nu!
Bare lidt mere.
Klaret.
Kostya?
USSR KAZAKHSTAN, 1983
MOSKVA, USSR PSYKOLOGISK FORSKNINGSAKADEMI.
Varer det stadig længe?
- God morgen. - God morgen.
Nå, kolleger, vi kan starte.
Hvis det er i orden med dig, springer vi direkte til spørgsmålene?
Fint.
Du har ingen indvendinger, vel? Jo hurtigere vi er færdige -
- desto bedre for alle.
Jeg har ikke travlt.
Hvad betyder det?
Tatiana Yurievna, du har ingen fjender her.
Vi kender dine metoder.
Ingen beskylder hende for med forsæt at skade en patient.
Det er imidlertid klart, at der har været uagtsomhed.
Forsømmelse betyder, at du ikke har udført din pligt nøjagtigt.
- Jeg gjorde lige hvad... - Druknede du næsten patienten?
Jeg blokerede kort for iltning i lungerne.
Standardbehandling var blevet indikeret, som ikke ville give nogen resultater.
Han var under vand i næsten et minut.
Drengen er kun 17 år gammel.
Moderen klagede til sundhedsministeriet i to uger.
Så tag jer af hans mor.
Overbeskyttelse skaber en fremragende baggrund for hysterisk epilepsi.
Jeg har stoppet anfaldene i øjeblikket, men hun kunne gøre det værre.
Tatyana Yurevna. Lad mig sammenfatte situationen, så der ikke er misforståelser.
I øjeblikket er der kun to muligheder.
Hvis du indrømmer det, bliver du fyret, og der er ingen spor af det på dit CV -
- eller vi bliver nødt til at indbringe sagen for retten.
Og de vil bestemt vende sig mod dig på en anden måde.
Jeg gjorde alt korrekt.
Tatiana Yurievna! Kan vi snakke?
Jeg har allerede besvaret alle spørgsmålene til udvalget.
Jeg kommer ikke fra sundhedsministeriet, jeg kunne måske sige alt andet.
Mit navn er Semiradov. Jeg har brug for dit råd.
Til dig selv eller din gruppe?
Til en patient.
Jeg har brug for, at du kommer med mig.
Hent ham, så ser jeg på ham -
- før jeg bliver permanent suspenderet fra arbejde.
Jeg vil gerne, men det er ikke muligt.
Jeg beder dig om at følge mig, fordi vedkommende ikke kan komme til dig.
Er det et spørgsmål? Eller er det en ordre?
Jeg tror ikke meget på ordrer.
Af sin natur er mennesket, uanset intelligens -
- under pres begavet med nedsat hjerneaktivitet.
Meget interessant. Er det ikke en anti-sovjetisk idé?
Måske, men jeg er ikke politiker.
Du og jeg er dybest set kolleger.
Jeg har mit eget forskningsinstitut.
Du er ikke den eneste, der er interesseret i neuropsykologi.
Jeg tror, ​​at denne sag vil være af stor interesse for dig.
Hvis du ikke er interesseret, er det i orden.
Mens alle problemer med Kommissionen vil blive løst.
Jeg giver dig mit ord.
Her...
Der er ikke et bedre køkken dernede, og jeg taler af erfaring.
Jeg vil gerne læse patientjournalen.
Beklager, jeg intet på skrift.
Er det okay med mundtligt referat?
Du må have hørt om Orbit-4, der for nylig er vendt tilbage til Jorden.
Det har jeg.
Vi var nødt til at give pressen en sukret version.
Dagen før landing mistede vi kontakten med besætningen.
Sandsynligvis en ulykke i rummet.
Vores patient, kommandør Konstantin Veshnyakov.
Han led et delvis hukommelsestab.
Skal jeg underskrive fortrolighedsdokument her eller der?
Fortrolighed?
Nej, formoder, at kosmonauten har det -
- der blev rapporteret om, andre skader ud over hukommelseslækagen.
Sindssyge for eksempel.
Sovjetiske borgere skulle nok nødig vide, at en national helt bliver vanvittig.
Hvor skal jeg underskrive?
KAZAKHSTAN USSR
INSTITUT FOR ANALYSE OG VIDENSKABELIG FORSKNING SOVJET
Du har adgang til 90% af strukturen. Du kan bevæge dig frit.
Du vil kunne få adgang til det forbudte område med særlig tilladelse.
I takt med antallet -
- af metronomens bevægelser -
- vil du føle dig mere og mere afslappet.
En, to.
En behagelig varme spreder sig over hele kroppen.
Ser de os ikke?
Tre.
Vil du have te eller kaffe? Mit team er her hele dagen.
Fire.
- Jeg foretrækker te, tak. - Fem.
Alt bliver lidt sløret.
Du er ombord nu.
Jeg er på skibet lige nu.
Hvad ser du?
En ting.
Noget stort.
Mørkt havfarvet.
En hval.
Nej. Nej, lad os starte igen.
Sig dit navn og rang.
Robert Duvall.
Marshal Robert D. Duvall.
Laver du sjov?
Doktor, sov jeg?
Konstantin Sergeyevich.
Hvis du ikke hjælper mig, gør vi ikke fremskridt.
Yan Leonidovich, de valgte folk til rummissioner, der er psykisk stabile.
Desværre fungerer hypnose ikke på mig.
Dette er en fornærmelse mod mig.
Jeg indrapporterer dig.
Yan Leonidovich Rigel er den videnskabelige leder af vores lille institut.
Mig en fornøjelse.
Ikke for mig!
Lort!
Kamerat oberst!
Hvordan har Averchenko det?
Bedøm mig, hvis jeg er skyldig. Men hvis jeg er uskyldig, så lad mig gå.
Lytter I? Jeg går i sultestrejke, okay?
Hvad vil du have fra mig?
Til at starte med -
- din mening om has tildtand.
Gode ​​Gud.
Vi har et nyt medlem. Ændringer i Semiradov-teamet?
Jeg er Tatiana Yurievna, dejligt at møde dig.
Mig en glæde.
Kamerat oberst!
Endelig!
Rigel får mig nærmest til at ønske at begå selvmord.
Vil du have te?
Tak.
Jeg har aldrig set dig før.
Jeg var lige ankommet, de inviterede mig til at evaluere din situation.
Er det din?
Ja, jeg leger med den.
Selvom det her er som et fængsel, følger jeg kosmonaut-traditioner.
Du kan altid medbringe dine personlige ting.
- Kan du forklare, hvad der skete? - Endnu engang?
Jeg forberedte mig til missionen, fulgte det planlagte -
- så begyndte jeg landing.
Jeg kan ikke huske resten, og jeg vågnede her alene.
Alle detaljer findes i optagelserne. Har du gennemgået dem?
Ikke endnu, men jeg vil bestemt gøre det.
Tatiana Yurievna. Undskyld hvis jeg tager fejl.
Men du er ikke den, der træffer beslutningerne, er du?
Nej, ikke mig.
Så du kan ikke få mig ud herfra.
Det kan jeg ikke, men jeg kan hjælpe dig.
Det forstår jeg.
Jeg kan fortælle dig hvordan.
Ring til min mor, når du kommer tilbage til Moskva. 360-73-44.
Lidiya Sergeevna.
Ring til hende og fortæl hende, at du har set mig, og jeg har det godt.
Hun vil være bekymret.
Jeg forstår.
Så tag hjem.
Jeg har det godt.
Jeg er lige så rask som alle kosmonauter.
Vær ikke urolig. Jeg klarede missionen, jeg klarer også dette.
Må jeg?
Dejligt at møde dig.
Vil du undersøge ham eller ej?
Det har jeg allerede gjort.
Han har PTSD.
Følsomheden på hans fingre er minimal. Måske led han skade -
- på det perifere nervesystem.
Men udfra at han holdes her som fange -
- virker han helt normal.
Hvis alt var normalt, ville vi ikke have isoleret ham.
Det ser ud til, at det er okay her. Var det alt? Kan jeg vende tilbage nu?
Det er ikke kun kosmonauter, der har brug for lægehjælp.
Naturligvis. Helikopteren kommer i morgen.
Ledsag Tatiana Yurievna til sit værelse.
Måltider serveres tre gange om dagen i kantinen.
Tak, men jeg vil kun være her en nat.
Du kan ikke rejse uden kammerat Semiradovs udrejsetilladelse.
Den får jeg i morgen.
Stå lige.
Hvem er det?
En fangenhed.
De udfører job i anlægget.
Værelse 108 for enden af gangen.
Er der et nær trappen? Jeg står tidligt op i morgen.
Der er ingen andre.
Jeg lytter.
- Jeg vil gerne ringe til Moskva. - Der er kun lokale linjer her.
Den ydre linje er på kammerat Semiradovs kontor.
Jeg forstår, tak.
Tak.
Gå nu.
Du er ikke i seng endnu. Godt.
- Hvornår spiste du? - Jeg er ikke sulten.
Hvornår var sidste gang, du spiste?
Jeg kan ikke huske det, for cirka 4 timer siden.
Vil du gerne se det tæt på?
Hvad er det?
Jeg ved ikke, men det er bestemt ikke jordisk.
Bor det i Veshnyakov?
Der er intet. Han er endnu bedre end før.
Væsenet kan komme og gå uden at skade værten.
- Og han... - Han ved ikke noget.
Tingen?
Vi ved ikke, hvad der foregår i rummet.
Vi sendte to levende væsener, men vi havde tre, da de vendte tilbage.
Hvor er den anden kosmonaut?
Er død.
Hvordan?
Heroisk.
Jeg sagde jo, du ville være interesseret.
Det er min pligt at forstå, hvad der skete i rummet.
Dit job er at finde en måde at adskille væsen og vært.
Eller du kan underskrive fortrolighedsbestemmelsen og tagehjem.
Hvorfor valgte du mig specifikt til denne opgave?
Jeg er ikke en af ​​jer. Jeg har aldrig arbejdet med hemmelige projekter.
Hvorfor mig?
På grund af drengen, du næsten druknede.
Ledte du efter nogen, der kan tage risici?
Dine metoder bekymrer mig overhovedet ikke.
Tatiana Yurievna, jeg har brug for et resultat.
Jeg studerede journalen Faktisk reddede du ham.
Du tog chancen og reddede ham.
Gør det igen for os.
Jeg har brug for en, der kender sit job, for at redde en helt.
Jeg vil have alle Veshnyakovs billeder og udsagn efter landing.
Jeg vil også have resultaterne af al den udførte forskning -
- og to en-times sessioner om dagen.
Efter landing sendte de Veshnyakov til rehabilitering.
Den første nat kom den ting ud og angreb en sygeplejerske.
Af sikkerhedsmæssige årsager måtte vi isolere ham i denne celle.
Vi har endnu ikke fundet en sikker måde at adskille dem på.
Parasitten formåede at skabe et unikt symbiotisk forhold til Veshnyakov.
Når vi prøver at adskille dem, falder Veshnyakovs vitale tal.
For væsenet er det som en rumdragt i en fremmed verden.
På samme tid giver væsenet gæsten en ekstraordinær, regenererende evne.
Selv om Veshnyakov var traumatiseret i landingen, kom han sig på kun to dage.
Mens parasitten er inde, måler den 30 cm. og sætter sig i maven.
Det øger diameteren af ​​bughulen med ca. 30%.
Når den går ud, udskilles noget, der ligner et toksin.
AfslapperVeshnyakovs muskler og slår ham ud.
Når den er genoxygeneret, kan den strække sig op til en meter lang.
Vender derefter tilbage til den primære form og vende tilbage til værten.
Dens hoveds bredde og diameter ændrer sig konstant.
Gennemsnitlige varighed af parasitaktivitet uden for Veshnyakovs krop -
- er 40-50 minutter.
Udgangstiden er altid konstant mellem 02:40 og 03:10 om natten.
PARASIT ELLER SYMBIOT?
Dette er nok, Konstantin Sergeyevich.
Jeg kan fortsætte.
Efter traume anbefales det ikke at overbelaste.
Din gendannelseshastighed efterlader dog ikke nogen ligeglade.
Hvordan har du det generelt?
Normal. Kun min hals er lidt øm, jeg tror, ​​jeg blev forkølet.
Hvis det fortsætter, skal du informere Rigel.
Okay, vi ses i morgen.
Er I trætte? Lad os gå hjem.
Jeg vil gerne vide, hvor er Veshnyakovs søn nu?
Så vidt jeg ved var de i Rostov, da deres mor døde.
Er det det eneste, der interesserer dig lige nu?
Så du ikke, hvad vi har at gøre med her i går?
Hvad lever den ting af?
Han følger nøjagtigt den samme kost som Veshnyakov.
Yan Leonidovich lad os afklare. Jeg er ikke her for at stjæle dit job.
Jeg stræber ikke efter din Nobelpris.
Du har fri adgang til patienten, test og videobilleder.
Hvis du har brug for noget, kan du også spørge kammerat Semiradov.
Tak.
God morgen, børnehjemmet? Jeg leder efter et barn -
- 7-8 år gammel, efternavn Veshnyakov.
Men efternavnet kan være anderledes.
Hvad laver du?
Hej, stump!
Jeg gik væk et øjeblik, og du skaber allerede problemer?
Jeg vil fortælle det til Margarita Mikhailovna.
Ved du,hvad hun vil gøre med dig?
Hvorfor siger du ikke noget? Jeg taler til dig!
March, på dit værelse!
Kan du ikke lide min sang?
Undskyld, det er for dem.
Ved du...
Jeg elsker at synge i rummet mere end blandt de ansatte på jorden.
- Vi synger alt muligt i rummet. - Hvilke, for eksempel?
De mest trivielle ting.
Det vigtige er, at der er musik.
Jeg har noget, du er interesseret i, ikke?
De bad dig komme her, ikke? Har jeg ret?
Den, der bragte mig her, tror, ​​du er skør.
Hvad mener du?
De tror, ​​du dræbte den anden kosmonaut.
Hvad gør hun?
Under landingen skete der noget, der forårsagede Averchenkos død.
Måske dræbte du ham.
Og kammerat Semiradov har ikke råd til -
- at slippe en gal helt fri i samfundet.
Så fantastisk.
Jeg er en galning og en morder.
Ikke alle gale mennesker virker vanvittige.
Lyt!
Læge, du er en forstående person, ikke?
Jeg har forberedt denne flyvning i flere år. Ja, noget gik galt.
Og jeg kan ikke huske, hvad der skete.
Derfor er jeg bag skudsikkert glas.
Hvorfor holder de mig her, kan du forklare det for mig?
Kan nogen forklare det?
- Jeg er ikke en spion eller en vild. - Hvem er du?
Hvad mener du?
Du, Konstantin Sergeevich Veshnyakov.
- Hvem er du? - Læs mit faktablad.
Jeg er en helt fra Sovjetunionen.
Jeg forstår, at hoppe over en tank med en bombe er heltemod.
Men du sad i en dåse i et par uger.
Hvor er denne heroisme?
- Hvad siger du? - Og hvad med din journal.
Hvorfor forlod du din søn?
Kom nu, lad os tale.
Du var ikke gift med din søns mor.
Efter hendes død dukkede problemet med adoption op.
Men på det tidspunkt havde du en chance for at blive medlem af det nye rumteam.
Din søn, født uden for ægteskabet, kunne have været enpelt på dit ry.
Derfor er drengen nu på Rostov børnehjem. Har jeg ret?
Jeg blev også faderløs, men forhindrede det mig i at blive en helt?
Helte opgiver ikke deres børn.
Jeg siger en ting, Tatiana Yurievna.
Du har et smukt ansigt, du er meget smuk.
Men nu vil jeg hellere tale med den idiot til Rigel.
Tak, sessionen er forbi.
Er du skør? Hvem tillod dig tale sådan?
Kontroller hans hormonniveau med det samme.
Tjek det.
Hans reaktioner i går virkede mærkelige for mig.
Det kan skyldes hormonelle ændringer. I tilfælde af -
- vi kan forstå det ved at forårsage en følelsesmæssig belastning på hans krop -
- når kirtlerne frigiver alt i hans blod.
Med dagens testresultater vil vi endelig kunne vide -
- hvad væsenet lever af i hans krop.
Selvom det var fotosyntese, har det intet at gøre med vores opgave!
Vi er her for at udvinde parasitten.
Kamerat Semiradov, bed venligst dine mænd -
- overføre kammerat Veshnyakov til hospitalet i løbet af dagen.
Så han kan interagere med civilt personale.
For at få et rigtigt klinisk billede -
- må vi i det mindste efterligne et normalt liv.
Vi får at se.
Hvad er dette? Var jeg god?
Den cubanske delegation takker CPSUs generalsekretær -
- Yuri Vladimirovich Andropov og hele det sovjetiske folk for -
- den varme velkomst, de modtog.
Vi ventede utålmodigt på, at vores kosmonauter vender tilbage fra rummet.
Kirill Averchenko og Konstantin Veshnyakov vendte hjem...
De er nu på et rehabiliteringscenter efter det lange ophold -
- tilbragt i et tyngdekraftfrit miljø.
Og om 3 uger hylder alle mennesker vores helte.
Lad os gå videre til sportsnyheder...
Er du her stadig?
Du må undskylde.
Jeg irriterede dig bevidst for at måle dit hormonniveau under stress.
Vi ses i morgen til sessionen.
Vi ses.
Jeg vidste ikke noget om babyen. Hun fortalte det aldrig.
En uge før flyvningen fik jeg et opkald.
De ringede fra Rostov, hun var død. Drengen havde ingen andre slægtninge.
Han blev sendt til et børnehjem, jeg fik ikke engang hans navn.
Jeg tænkte, at hente ham, når jeg var tilbage fra rummet.
Eller...
Jeg ved ikke, jeg har ikke tænkt over det så meget.
Hvad ville du gøre, hvis du var mig?
Jeg ved det ikke. Jeg har ingen børn.
Tatiana, fortæl mig, hvorfor er du her?
Du hjælper ikke mig med at overvinde hukommelsestab!
Hvad vil du have fra mig?
Vil du ikke tale, eller vil du ikke?
Jeg kan ikke tale.
Men jeg vil gøre mit bedste for at hjælpe dig.
Tror du, jeg har brug for hjælp?
Prøv at komme nærmere.
Prøv ikke at sige noget, mens jeg arbejder.
Bare rolig, vi har tjekket. Det har ingen sensoriske receptorer.
Men jeg har.
Hvad laver du?
Tatiana Yurievna, hvad laver du?
Virker den tingest?
- Tatiana Yurievna, hvad laver du? - Vær stille!
- Okay, hvis det er alt... - Løft vinduet.
Hvad?
Fjern det.
Er det sikkert?
- Ja. - Nej, det er bare...
Tag beskyttelsesdragt på.
Få hende ud!
Vi har ikke mange blomster her.
Jeg har samlet alt, hvad jeg har fundet.
- Hvordan har du det? - Jeg har det fint, tak.
Dit mod har været bemærkelsesværdigt.
I det mindste ved vi nu, hvad vi ikke skal gøre.
Det afbryder ikke helt Veshnyakovs bevidsthed.
Godt.
Fortæl mig mere.
Legetøjet i hans celle. Det minder ham om -
- den skyld han føler overfor sin søn.
Så bare fordi det er værdifuldt for Veshnyakov -
- reagerede tingesten på legetøjet?
Jeg prøver at sige, at Veshnyakov og væsenet er en.
Deres samvittighed er en.
Den har adgang til hans minder, hans sociale vaner, men ikke alt.
Hver nat tilbringer den 1-2 minutter mere end dagen før uden for Veshnyakov .
En dag vil den slippe af med ham, som en sommerfugl fra sin puppe.
Vi er nødt til at gøre noget, vi har brug for andre ressourcer.
- Vi må tage ham til Moskva. - Moskva?
Efter din mening, Tatiana Yurievna, hvorfor er vi ikke i Moskva endnu?
Vi ved ikke noget om dette væsen.
Er den fuldvoksen eller en ikke fuldt udviklet larve -
- hvis det er en larve, hvad bliver det? Vil det knuse os alle?
Hvis det kommer ud af vores kontrol, er jeg nødt til at ødelægge den.
Et menneskeliv er i fare.
En kosmonaut, en helt fra Sovjetunionen.
Hvis han er en helt, så er han klar til alt.
Han er klar til at ofre sig selv.
Jeg sender detaljerede rapporter til Moskva om vores resultater hver dag.
Hvad det lever af, hvor meget hjertet slår, hvordan det udvikler sig.
Kort sagt alt.
Indtil nu har jeg endnu ikke fået ordre om at ødelægge ham.
Men de vil ikke være tilfredse længe endnu.
Jeg håber, du er klar til noget.
Må jeg?
- Yan Leonidevich. - Hvad?
Er du ikke nysgerrig?
Der kan være et teknisk problem.
Veshnyakovs hormonelle målinger mellem aften og morgen er meget forskellige.
Som om de hurtigt forringes om natten.
Hvornår gives hormondosen?
Jeg er ikke endokrinolog, Tatiana Yurievna.
- Arbejd og løs det selv. - Du klippede en del af optagelsen.
Og fortæl mig ikke, at det væsen lever af, hvad Veshnyakov spiser.
Hvad fodrer du med det, svin?
Jeg bliver bedt om at undersøge, hvorfor skjuler du mine data?
Er det ikke nok for dig?
Vil du have et tip?
Vend tilbage til Moskva, mens du stadig kan. Og glem hvad du så her.
Når Kommissionen ved, hvad vi laver her -
- inden Kommissionen kommer, tror du, du kan kurere den med hypnose?
Jeg ved, hvad der holder dig her. Du vil have Nobelprisen.
Men du vil ikke gøre fremskridt uden mig.
Og for at komme videre skal jeg have adgang til alle oplysninger.
Desuden behøver kammerat Sermiradov ikke vide det.
Er du seriøs?
Du åbner.
Brug det sparsomt. Batteriet varer kun 10 minutter.
Hvor er jeg?
Hvad laver jeg her?
Nej. Nej.
Hold op!
Sluk for lysene!
Stop kameraet!
Før patienten kom hertil, angreb patienten en sygeplejerske.
Som du så i dokumenterne.
Men du har ikke fået lægepapirer om Veshnyakov.
Hans tilstand forbedrede sig umiddelbart efter mordet.
Vi forsøgte at fodre ham med forskellige ting, mus eller svin.
Derefter foreslog Semiradov at sende en fange til hans celle.
Dets værdier vendte tilbage til det normale.
Med dine hormoner gav du mig en idé.
Vær du opmærksom på, hvordan det opfører sig i buret?
Det, der betyder noget, er ikke bare at dræbe -
- den ønsker også, at dens offer skal se den og være bange for den.
Når den menneskelige hjerne er bange, producerer den et overskud af cortisol.
Og på denne planet er vi mennesker mestre i frygt.
Jeg tror, ​​dette væsen lever af cortisol.
Vi er tæt på en stor opdagelse.
- Hvis vi går sammen... - Rigel, du dræber folk.
Jeg dræber ingen. Semiradov bestemmer her.
Tror du, jeg er et monster?
Du er ikke et monster, men en kujon.
Du er en yderst tilpasningsdygtig tjener.
God morgen.
Faktisk foretrækker jeg krigsfilm.
Dem med infiltrerede spioner, og du?
Behøver du ikke gendanne din form efter traume? Vil du løbe?
Skal vi løbe rundt i lokalet her?
Skal vi sætte TVet i hjørnet?
Jeg har skaffet udgangstilladelse.
Sportstøj passer dig godt.
Har du nogensinde tænkt på at lave atletik?
Nej.
Når vi kommer herfra, bør vi prøve det sammen.
Måske ikke som professionelle.
Men vi kan gøre det som amatører.
Lyt nøje til mig.
Du bragte en parasit med fra rummet, og den lever i dig.
De fodrer den med mennesker.
Vi kan adskille dig fra ham, men vi må kommunikere det udenfor.
Lyt til mig?
- Ser de os? - Jeg ved det ikke.
Har du tjekket om natten, om du er under overvågning?
Jeg ved det ikke.
Tjek det ud. Hvis vejen er klar, gå til blok 1h.
Okay læge, du har opbrugt mig -
- jeg går i seng.
Kan du heller ikke sove?
Du må ikke være i korridoren!
Jeg ved det.
Skal jeg leve sådan?
Jeg kan rejse ud i rummet, men jeg kan ikke gå ud i korridoren.
Konstantin Sergeevich.
Tror du , der findes nogen derude?
- Hvor? - I rummet.
Tror du på Gud?
Jeg tror på det, jeg ser.
Jeg har ikke set Gud i rummet.
Ved du hvad?
Det er tid til en pause fra arbejdet.
Lad os se en film sammen. De satte en dvd-afspiller på mit værelse.
- Jeg keder mig alene. - Men jeg har ikke tilladelse.
Nu har du.
Konstantin Sergeyevich, vi har ikke lov til at gøre dette.
Jeg forstår ikke.
Mærkeligt, er det ikke?
Jeg drømte om, at jeg ville testamentere min arv til et museum.
Føler du dette væsen i dig?
Jeg er dette væsen, bortset fra moralske principper -
- og ansvar.
Jeg føler alt, jeg husker alt.
Ned til den mindste detalje.
De ting, han ser, er i mit sind.
Hvis du vidste det, hvorfor sagde du det ikke med det samme?
Hvad synes du?
Hvis Semiradov finder ud af det, vil han aldrig lade mig gå.
Kamerat Averchenko.
Hjælp mig, Tatiana.
Kun 2 uger tilbage.
Fortsæt med det, du laver.
Semiradov har intet valg.
Kommissionen kommer fra Moskva, og vi er fri.
Men for at gøre det, må han ikke vide, at jeg ved dette.
Jeg vil ikke være som ham.
Det dræber folk i yderligere 2 uger.
Du ved det også.
Hvad ville du gøre, hvis du var på min plads? Ville du slå dit hoved mod væggen?
Jep!
Jeg besluttede ikke at fodre ham med folk.
Jeg kan ikke tage ansvar for Semiradov.
Jeg gennemgik ikke alt dette for at give efter lige nu.
Min mor er alene.
Jeg vil hjem, jeg vil bo der.
Jeg er nødt til at få min søn tilbage!
Nu forstår jeg, hvorfor væsenet valgte dig og ikke Avarchenko.
Så er jeg et monster?
Og dig ? En prinsesse?
Mens du sad på dit varme kontor, var jeg klar til denne flyvning.
Jeg har ofret meget.
Siger du, at jeg skulle dø nu?
Vi er nødt til at gå til middag.
Bandit Har du ikke skadet dig selv?
Giv mig det!
Se, vi har en vild her.
Jeg forstår ikke, hvilken enhed kommer den fra?
Se på hans ben, fra den fysiske handicapenhed.
Jeg tror, ​​hans hoved også er sygt.
Han kradsede mig til blods.
Kamerat oberst.
Du kan gå.
Tatiana Yurievna, vi begyndte forkert.
Jeg skulle have fortalt dig alt fra begyndelsen.
Hvad præcist?
At du fodrer skabningen med levende mennesker?
Vi ved ikke, hvor langt dens tilpasning vil gå.
Den person, der kontrollerer det, vil være på den vindende side.
- Vi må lære at kontrollere det. - Er det din eneste bekymring?
- Er det et våben? - Jep.
Ved du, hvad våben gør?
Våben er fredens garantier.
Som hunde i naturen går vi efter struben.
Vi har brug for en leder for at leve i fred.
- Det fodres med mennesker. - Mennesker?
Sergey Gennadevich født i 1952.
Han blev dømt i første instans for artikel 103, 117 og 77 i loven.
Han voldtog og dræbte sin 12-årige nabo. Det er ikke et menneske!
De unge, der dør i Angola og Afghanistan, er mennesker.
Dette er bare mad!
Hvis din overordnede finder ud af det, havner du i militærdomstolen.
Ja.
Myndighederne ville ikke godkende initiativ.
Men undertiden opfordres læger og soldater til at træffe vanskelige beslutninger.
Men i sidste ende bedømmes vinderne aldrig.
Jeg er klar til at tage ethvert ansvar.
- Du også, Tatiana. - Du kender mig ikke.
Det er dig, der endnu ikke kender dig selv.
Lad mig vise dig vores mad bedre.
Du ønsker ikke altid at kigge fra bagsædet med kikkert.
Kamerat Semiradov undskylder min uagtsomhed.
Men det var i alles interesse.
Yan Leonidich, forstyrrer din samvittighed dig om natten?
Fordi?
Du viste hende tidspunktet for måltidet.
Du overtrådte en ordre.
Sæt dem ned.
Fremad.
Skån dem.
Jeg finder en anden måde.
Jeg tror ikke, du finder det på kort tid.
Åbn døren!
Jeg er ikke bange.
Det er mig.
Hør!
Veshnyakov, kan du kontrollere det?
Nej.
Ikke nu.
Jeg har brug for et resultat, Tatiana Yurievna.
Han må lære at kontrollere det.
Dette ville være meget vanskeligt uden hende.
Lad os gøre dette, glemme vores forskelle og arbejde uden løgne.
Alt ansvar vil være mit.
Du kan sige, at jeg tvang dig.
Hvis vi lykkes, vil du få sin del.
Vil du hjælpe mig?
Tatiana Yurievna.
Ved du hvorfor den valgte Veshnyakov, ikke Averchenko?
Han havde begyndende kræft.
En nyretumor, der udløser Addisons sygdom.
Umuligt at diagnosticere før start, men for væsenet, ja.
Denne tumor forhindrer udskillelse af høje cortisolniveauer i kroppen.
Uden dette kan væsenet ikke oprette en forbindelse.
Kom tættere på.
Metirapone og trilostan, 4 doser.
En kraftig beroligende muskel
Kl. 14:00 i hospitalets bygning.
Trilostan?
I dag flygter vi sammen.
Jeg kan ikke.
Handl som en rigtig mand nu.
Du er videnskabsmand og ikke blot en læge.
Se her.
Ser du hans tunge?
Vær ikke bange, kammerat Rigel. Hjælp os.
Hvis du fejler, tvang han mig.
Hvis du mislykkes, er jeg ikke opmærksom på noget.
Tak, kollega, du har været meget hjælpsom.
Er du tilfældigvis allergisk overfor Buspiron?
Ikke så vidt jeg ved.
Hvad?
Hvad laver du?
Bestem dig, kammerat Rigel. Vidste du ikke noget, eller blev du tvunget?
Hold øje med hoveddøren.
Vi har ikke tid. Så lyt nøje.
Ingen kommission kommer her.
Semiradov vil gøre sit bedste for at beholde skabningen her.
- Jeg ved en måde at adskille jer på. - Hvorfor kom du ind i cellen?
Jeg kunne have dræbt dig.
Men det gjorde du ikke. Jeg kan også godt lide dig.
Dette er et hormonelt lægemiddel. Simulerer Addisons sygdom.
Som med Averchenko.
Injektionen vil tvinge væsenet til at komme ud.
Han kan ikke leve mere end en time uden dig.
Men det er mere end den tid, det tager at nå intensivpleje.
Hvad hvis du tager fejl?
Hvad hvis det allerede er tilpasset verden?
Skal vi lade det gå?
Vi giver injektionen et sikkert sted.
Hvor der ikke er mennesker, vil udsættelse for solen svække den.
Nej.
Vi må hen til hospitalet.
Jeg finder noget der.
En vej ud af dette mareridt.
Fordi?
Tatiana, du forstår virkelig ikke.
Du behøver ikke at befri mig fra væsenet.
Denne væsen skader mig ikke.
Det reddede mit liv.
Dette er ikke dine tanker!
Okay, lad os gå!
Jeg er ikke bange for dig!
Du skal være bange for mig. Jeg er farlig.
Dette er ikke dig.
Min fejl.
Dette er min straf.
Jeg forlod min søn.
Jeg forlod min plads.
Jeg fortjente det.
Nok, lad os gå.
Lyosha.
Hvad?
Han hedder Lyosha.
Aleksei Konctantinovich Romanov.
Han bliver syv om en uge.
Bilen er bagved.
De vil ikke efterlade dig i live, kom med os.
Bare rolig, jeg kan tilpasse mig.
Jeg er en overlever.
Tak.
Jeg er Dr. Rigel, jeg taler fra Alfa-4-centret.
Forbind mig til soldaten på vagt, jeg har meget vigtige oplysninger.
- Hvad? - De løber væk langs muren.
Veshnyakov og Dr. Klimova.
Send et hold, de behøver ikke at skyde Veshnyakov, eliminer hende.
Stop!
Veshnyakov, tag to skridt til højre og læg dig.
Slip dine våben, og ingen vil komme til skade.
- Skyd ikke. - Ild!
Han beordrede mig til at føje dem til listen over brandofre.
Men han dræbte alle de mennesker, der var på den specielle liste.
Gjorde du det?
Har du talt med Kommissionen?
Du er ikke en helt, Yan. Jeg genkender straks heltene.
Men du er ikke en af ​​dem. Af respekt for din indsats -
- dræber jeg dig med ære.
Hold 108, i forstærkning.
Sprøjten!
- Kontroller overalt. - Strøm.
Sprøjten!
Nu sker det.
Hurtig!
Flugt.
Efter at være flygtet, tager de mod den centrale udgang.
- Stop! - Gennem!
Vent.
Kostya.
- Vent. - Hvad laver du?
Din tilstand er forværret. Du kan ikke overleve uden væsenet!
Vi kan stadig gøre det. Vi kan gøre det.
Nu sker det.
Har du ombestemt dig, Tatiana Yurievna?
Jeg tog fejl.
Vi kan ikke adskille dem.
Nu er han en sand symbiot.
Hvis de vender sig væk fra hinanden, dør de.
Intet problem, intet problem.
Alle tager fejl.
Vi lader dem ikke dø, vel?
Ved du, hvad dit virkelige problem er?
Du ønsker at redde alle. Uden undtagelser.
Men det er ikke sådan, verden fungerer.
Nogle gange er vi nødt til at vælge.
Han er væk.
Vi finder en måde at adskille jer på.
Vi prøver igen i Moskva.
- Alt bliver okay. - Jeg ved det.
Vi finder på noget.
Jeg har allerede fundet på noget.
ROSTOV
Hvorfor ser du sådan på mig?
Han skulle sove, ikke være her.
Hvad vil du? Hvor vil du gå hen med de ben?
Har du en levende forælder?
Bliv her, omkring bygningen. Okay? Ellers tager de min bonus.
- God morgen. - God morgen, jeg er Tatiana Klimova.
Jeg er her for adoption af Lyosha Romanov.
Vær ikke urolig. Gud elsker alle.
Se på mig, jeg har udført dette job i tyve år.
Og jeg behøver ikke at klage.
Der vil være et sted for dig, min lille.
Jeg er ikke en dreng. Mit navn er Tanya.
Er du Lyosha?
Jeg hedder Tanya.
Hej.
- RELEASED - www.ShareUniversity.org
SPUTNIK