După aproape trei luni de căutări
poliția a găsit primul cadavru,
în urma investigației ofițerii descoperind
că ucigașul a folosit o clanță de ușă
pentru lovirea victimei.
Se pare că ucigașul a vrut să sfideze poliția,
lăsând arma crimei chiar sub nasul poliției.
Agenții au declarat că până acum nu s-au confruntat cu un caz asemănător.
în care ucigașul să își bată joc de ei...
Cafeaua asta e nașpa.
Laptele e stricat sau ceva de genul ăsta. Vreau banii înapoi.
Pleacă naibii de aici.
Tocmai am băut din cafeaua asta și are gust de cur de maimuță.
Am fost aici mai devreme.
Ai fost pe naiba aici.
Încerci să negi că am fost aici?
Nenorocitule, nu te cunosc.
Da, dar eu știu cine ești, Luiz.
- Ieși naibii din magazinul meu. - Nu fără banii mei.
Pleacă naibii de aici.
Dă-i drumul. Verifică înregistrările.
Ticălosule. O să-ți sparg capul ăla nenorocit.
- Nu vei face nimic. - Nenorocitule.
Pune-mă la încercare, ticălosule. - Pune nenorocita de înregistrare.
- Haide. Fiu de... - Pune înregistrarea.
Camerele nu înregistrează.
Nu?
Îți place așa?
Nu te mai zbate.
E o piesă bună, nu crezi?
- Cunoști artistul? - Da, Grace este impresionantă.
Cred că această nouă lucrare
este o evoluție interesantă a operelor ei, nu crezi?
Bineînțeles.
Este ceva ce ai dori să adaugi la colecția ta?
Nu, îmi pare rău, momentan sunt interesat doar de NFT-uri.
În regulă. O seară plăcută.
N-ar trebui să fii acolo încercând să vinzi?
Am crezut că pentru asta sunt galeriile de artă.
Când ești adult se numește rețea de artiști,
dar nimeni nu vine la aceste lucruri decât dacă...
La naiba, bine.
Ce?
Nu mă judeca. E doar Adderall.
Aici este.
- Mă ajută cu anxietatea. - Nu te judecam.
Prietenii mei care frecventează galerii mi-au spus că
de obicei drogurile apar după petrecere,
nu înainte.
Uite, vrei să faci o vânzare?
Ieși de acolo și fă-o.
Jumătate din profiturile galeriei sunt ale tale.
Serios?
Nu mă pricep la matematică, dar jumătate din zero este zero.
Și nenorocita de Grace.
...mi-am făcut propriile ștampile, învârtindu-le și restul.
- Nu e nimeni aici, decât prieteni și oameni înfometați.
Bună, Patrice.
Felicitări, Grace.
Vine vreun colecționar?
Da, bună.
Am vorbit cu o grămadă și mulți dintre ei s-au arătat interesați.
- Vreo vânzare până acum? - Încă nu.
- Ce se întâmplă cu ofițerul de presă? - Figure40.
Ăla e un blog. Vorbesc de reporteri adevărați.
Da, am stat de vorbă
cu oameni foarte buni. - Cine a stat?
Leslie și cu mine.
Bună, Grace. Bună treabă.
Leslie e stagiară, fără supărare.
Dar Anika Mons are un ofițer de presă.
Dacă vindem toată expoziția,
vom avea și noi unul, pentru $10.000 pe lună.
Anika are și un redactor de la New York Times,
care scrie un articol la Kimono.
A venit Fern.
Îi place munca ta.
Am auzit că ai vândut o piesă de-a ei
Fundației Moorehouse. Una dintre cele mai mari piese.
De fapt aveau o legătură strânsă de mult timp.
Nu puteai să le oferi unul de-al meu?
Felicitări, fetelor. Expoziția este minunată.
Mulțumesc foarte mult că ai venit. Știu că practic locuiești în atelier.
Când va avea loc următoarea expoziție?
În curând. Te superi dacă-ți fac o vizită în atelierul de creație
să văd cum merge treaba?
- Da, este ceva ce aș dori să... - Am întrebat-o pe Patrice
de ce nu ți-a oferit o lucrare de-a mea pentru Fundația Moorehouse?
Mai mult vin?
Un rahat. Au fost trei puncte. Nu trei și jumătate.
Dă-ne banii. Asta este, plătește-ne. Haide, să mergem.
Ești mort pentru mine, hoțule.
Atenție, s-ar putea să muriți voi primii.
Nenorociții.
Cafeneaua asta e nașpa. O fi laptele stricat sau ceva.
Nu pun botu la asta, ticălosule.
- Ce mai face băiatul meu? - Al naibii de bine.
- Ce e în neregulă cu nemernicii ăștia? - Bădăranii ăia?
Sunt ofticați că a pierdut Minnesota.
Nu vreau să par plin de ură,
dar ticăloșii ăia sunt niște zgârciți nenorociți.
Am reținut doar cuvântul "hoț".
Anton și Andre adoră raionul de mezeluri.
Curățenie pe culoarul șase!
Asta ne va scuti de multe probleme.
Uite, suntem o echipă, nu?
- Andrei, Anton, tu, eu. - Da.
Avem o problemă cu banii.
Îl știi pe Lyle și pe irlandezul ăla ciudat care face treaba murdară în locul lui?
Cel care nu-și dă haina jos niciodată chiar dacă îi spui de cinci ori:
Nu ți-e cald cu geaca pe tine?
- Gordon, spune odată? - Da.
Ei bine, s-au dus, închiși pentru evaziune fiscală, ca Al Capone.
Trebuie să găsim un alt mod să rezolvăm cu banii.
Lasă-mă să văd asta.
Nu l-ai expediat încă? S-a vândut săptămâna trecută.
Philip a trimis un e-mail că s-a răzgândit.
S-a răzgândit? I-am trimis o nenorocită de factură.
A spus că soția lui crede că are prea multă acuarelă sau ceva de genul.
De când au început bărbații să-și asculte nevestele?
Ți-am mai spus, fără poștă inutilă.
Numai facturi sau notificări de anulare.
O afacere depinde de stabilirea priorităților fiscale.
Aceasta este corespondența de astăzi.
Acolo e de săptămâna trecută, îți amintești?
Stive în ordine cronologică cu stabilirea priorităților fiscale, cât am putut de bine.
O gală de caritate a Fundației de Sculptură.
Vor merge mulți colecționari.
Da, și va trebui să donez cel puțin $10.000
ca să mă așez lângă unul dintre ei.
Anika are invitații foarte drăguțe.
Ce? Nu, nu, doar ziceam.
E pentru tăierea de costuri.
Crezi că va merge la Fundația de Sculptură?
Glumești?
Va sta în poala vreunui colecționar de acolo.
Au și licitații mai mici cu băutură și alune.
Ca să stau lângă mașina de gheață cu ceilalți ratați
și să mă uit la cei cu relații cum se duc la cină?
Nu mulțumesc.
La naiba. Că veni vorba de datorii..
- Producător? - Traficant.
Traficant de droguri. De unde crezi că-mi iau Adderall?
De la psihiatru? Mi-a tăiat macaroana de câțiva ani.
Bună, Nate.
Ce faci fată! Toate bune?
Tabloul ăsta e șmecher.
E pictat de același tip care făcea ciudățenii cu markere magice?
E pictat de o femeie, deci nu e același artist.
Dar văd de ce ai crede că e același artist, amândoi au stiluri similare.
Da?
Nu se prinde oricine de asta, de stiluri similare?
Ce pot să spun? Ai ochiul format, Nate.
Cât costă ăsta?
Cinci. Fără ramă.
- Cinci? - Mii.
Drăcie! Și se vinde?
Nu încă.
Dar tu ar trebui să cunoști o mulțime de oameni bogați.
De ce nu-i trimiți la mine și îți dau un procent din fiecare vânzare?
La naiba, ești singurul client.
Ascultă, știi că-mi place să vorbim despre treburile tale
dar am venit ca să vorbim despre treburile mele.
- Știi? - Știu.
Și știu că îți sunt datoare de data trecută,
dar cum stau cam prost cu banii acum, cred că am ceva care o să-ți placă.
Știi că eu cred că ești sexy și toate cele, și îmi plac femeile mai în vârstă,
dar i-am spus femeii că voi fi cuminte. - Nu mă refeream la asta, Nate.
Mulțumesc.
- Patrice. - Bună, Anika.
Ai primit invitația mea la deschidere?
N-am desfăcut încă corespondența.
Mi-ar plăcea să vii să vezi expoziția
înainte să plec la galeria din Berlin.
Înțeleg ce vrei să spui, tocmai am fost să vizitez o galerie.
- Fern Davis? - Da.
Doamne, îmi place munca ei. Un geniu.
Ai vizitat galeria lui Fern?
Nu, am aruncat doar o privire
când am trecut să-i dau un ceai pe care l-am cumpărat
din Shanghai săptămâna trecută.
Este un moment minunat pentru a merge la Shanghai.
Da, este.
Anika, o să întârziem din nou.
N-avem nicio pauză, nu-i așa?
- Trebuie să mă duc și eu la galerie. Nu se știe, cineva chiar ar putea să fie acolo.
- Nu exagera. - Tu ești cea care râde mereu de ea.
La naiba.
- Ești nenorocitul de Tony Montana, Gordon? Treaba cu Insulele Cayman s-a dus
înainte să ajung acolo, omule. - Da?
Tu cum faci cu banii tăi?
Te duci la Chase Manhattan și le spui "Vreau să fac o depunere"?
Banii mei trec prin dark web.
și ies mai curați decât sertarul bunicii.
Curați.
- Apropo, cum merge afacerea? - Glumești?
Omule, în camera asta am $4.900.
O să fac asta de trei sau patru ori pe săptămână.
Chiloți pișați pentru perverși. Ce lume nebună.
Dar omul care creează o piață de nișă trebuie admirat.
Îți place?
Nu știu.
- Este ciudat. - Așa este arta.
Un client a rămas fără bani și mi-a dat asta în schimb.
Acum faci și schimburi?
Cât valorează asta, o jumătate de joint?
Rahatul ăla de acolo valorează $45.000.
Pe dracu, valorează cât o chinezărie!
Fata mea, Patrice, nu se joacă în lumea artei.
- Patrice. Și unde este? - În oraș.
Oraș...
Oraș.
Te văd.
- Vă pot ajuta cu ceva?
Nu mi-am dat seama dacă e deschis sau închis, sau dacă erai sechestrată în spate.
Un sfat la un antreprenor la altul,
ar trebui să investești într-unul din acele semne mici cu deschis și închis.
Este o investiție mică, doar $9 și pe deasupra și deductibilă fiscal.
Anunțați-mă dacă aveți întrebări despre lucrări.
Patrice, nu?
Da.
Am câteva întrebări.
Unul dintre colecționarii tăi mi-a arătat o piesă.
- Care din ei? Un bun prieten de-al meu.
Ce lucrare îți face cu ochiul?
Voi fi sincer.
Nu vreau să cumpăr opere de artă.
Vreau să vând artă.
- Ce? Când Nate mi-a arătat...
- Nate?
- Da, Nate. - Nate?
Nate. Cel cu chiloții...
Designer-ul de chiloți.
Suntem parteneri de afaceri.
Și mi-a spus că ai probleme cu banii.
- Ce? - Nu trebuie să-ți fie rușine.
Solvabilitatea este o problemă des întâlnită la tinerii antreprenori
și... femei.
Treaba mea nu este treaba ta.
Nu în momentul ăsta dar cred că ne putem ajuta reciproc.
- Îmi pare rău, nu mă interesează... Ce-ar fi dacă ți-aș spune
că am o operă de artă valoroasă și vreau să o vând?
Dar nu știu nimic despre dedesubturile
afacerilor din lumea artei.
Dar un proprietar de galerie cu un succes ca al tău,
sunt sigur că știe toate învârtelile juridice și financiare din domeniu.
Așa că îți propun...
să-ți dau lucrarea și banii necesari.
Îmi scrii un cec minus comisionul tău
apoi te ocupi de toate actele
și totul va fi mai mult decât bine.
Pentru că vreau ca totul să fie bine pe hârtie.
Să decurgă fără nicio problemă, știi tu, curat.
Așa cum se spune, spălat și curat.
Tu chiar îmi explici cum stă treaba cu spălatul de bani de parcă am 5 ani?
Nu, bineînțeles că nu. Am nevoie de un expert
pentru o tranzacție foarte specială
și prietenul nostru comun mi-a sugerat să te contactez
pentru îndrumare.
Vreau să te angajez ca și consultant.
Mulțumesc, dar nu.
- Ești sigură? - Da.
Bine, în regulă, nu-ți voi mai irosi timpul în zadar.
Nu vreau să mă laud cu brutăria mea dar,
facem cele mai bune chifle evreiești din oraș.
Și am una proaspătă pentru tine, când te răzgândești.
Mulțumesc.
Cu cât se vând rahaturile astea?
Cele mici cu $75.000.
Sunt prea bătrână să-mi mai vând ouăle, nu?
Se face multă reclamă în campus.
Nu mi-ai spus că Mae Li lucrează cu Anika!
Nici măcar nu știu cine este.
Aia cu ochelari. Lângă Anika.
Este doar cel mai mare consilier de artă pentru cei din top 1%.
Îți amintești de fiul acelui dictator african
care a cumpărat un apartament în Tribeca?
Ghici cine l-a ajutat să-l decoreze?
Patrice, ce surpriză plăcută.
Mi-ai trimis o invitație.
- Apropo, frumos design. - Mulțumesc.
Patrice Capullo. Proprietarul Galeriei Program.
Mae Li.
Mae Li îmi spunea că a găsit deja
cumpărători pentru unele dintre lucrările lui Vincent.
- Fiul dictatorului african? - Nu. Brian Prithchard.
Tatăl său a inventat bobina care se încălzește atunci când vapați.
A devenit un colecționar important.
I-am arătat munca lui Vincent și a devenit fan.
Mi-a spus să-i aduc una pentru el, una pentru soția lui
și câte una pentru fiecare amantă. - Ce domn atent!
I-am spus lui Iuri Ivanivici că și el ar trebui să aibă una. Și a fost de acord.
El ce a inventat?
Este cel mai mare traficant de arme din Ucraina.
Și are un ochi foarte bun pentru arta contemporană postmodernă.
I-ar plăcea și Cindy Sherman, pun pariu că ar devora-o.
Se spune că frumusețea este în artă, nu în colecționar, nu?
Galeria mea este încă la punctul de a vinde la găozari bogați,
dar în curând sper să am și eu o clientelă de oameni cu adevărat oribili ca aceștia.
Ahmad este un magnat al petrolului, destul de periculos.
- Îi cunosc pe mulți dintre ei. - Ce noroc pe tine.
Cred că a pus să fie uciși niște oameni.
Ghici cine vine să te salute?
- Galvinsonii. - Bună, draga mea.
Colecționarii mei favoriți.
- Fern? - Patrice, bună. Mă bucur să te văd.
O fotografie, oameni buni?
Bineînțeles. Vino. Mathew, lasă imaginile să iasă la iveală.
- Bine. - Bună.
Minunat.
Târfă. Îmi pare rău.
Știi că sunt recunoscătoare pentru tot ceea ce ai făcut pentru mine.
Lucrăm împreună de șase ani.
Și munca ta a crescut exponențial de atunci.
Am crescut împreună.
De asemenea, am nevoie ca tu și galeria ta să vă dezvoltați.
Iar acest lucru nu s-a întâmplat.
Anika are personal.
Are un ofițer de presă.
Ți-am obținut recenzii pentru care nu a trebuit să plătim nimic.
Dar, Patrice, nu e vorba doar de recenzii.
Nu-i așa? E vorba și de alte lucruri.
Este de invitații reale pentru expoziție.
Sau de o cină frumoasă după, nu doar băuturi.
Știi? Genul ăsta de lucruri contează.
Poți să faci asta?
Da, pot.
Și bineînțeles că acest gen de lucruri contează.
Nu am vrut să spun nimic pentru că,
Trecem prin câteva schimbări. Avem un nou...
Vreau să rămâi cu mine.
La naiba, la naiba.
BRUTĂRIE. CELE MAI BUNE CHIFLE EVREIEȘTI.
Ne-am răzgândit, nu-i așa?
- Da, unde este lucrarea? - Este chiar necesar?
Da, este necesar. Am nevoie de ceva să vând.
- Nu poate fi... nimic? - Nu.
Nu era un tip care i-a pus mustață Mona Lisei și a numit-o artă?
Marcel Duchamp, dar în cazul ăsta nu merge așa.
Cu alte cuvinte, trebuie să cataloghez un tablou.
Nu poate fi ceva ce ai deja?
Vrei să spui să vând lucrarea unui artist și să nu-i dau banii?
Da, asta funcționează pentru mine.
Atunci ar fi probleme de legitimitate majore
și presupun că legitimitatea financiară este foarte importantă pentru tine.
Presupui bine.
O să-mi sun omul să-și ia pensulele și să mânjească ceva.
Vrei ulei, acrilic sau acuarelă?
Vezi? Am făcut niște cercetări, pentru că știam că te vei răzgândi.
- Foarte impresionant. - Ce e la modă acum?
- Ce ar trebui să pictez? Ce naiba știu eu.
Orice. Orice îți trece prin cap.
Pizza, mi-e foame. Futui...
Ești un nemernic nenorocit.
Eu sunt ticălosul? Cine e ticălosul?
Eu sau idiotul care mă pune să pictez?
Nu sunt un nenorocit de artist.
La naiba, vrei să faci bani, fraiere?
Pictează orice rahat.
Bine, nenorocitule, o să pictez.
Tâmpitule.
Ce naiba zici că vrei să facă taică-miu?
Îmi pare rău că încerc să ne măresc orizonturile.
Dar ar strica să adăugăm un pic de sofisticare,
un pic de clasă pentru afacerea noastră, în timp ce încercăm să facem bani?
Cu alte cuvinte, în familia mea, nu făceam diferențe între cultură și friptură.
Dar tu și tatăl tău sunteți europeni.
Clădirile de acolo nu au un trecut istoric sau ceva de genul ăsta?
Treci la subiect.
Vreau doar ce e mai bun pentru toată lumea.
Nu vreau să ajungem ca gașca lui Lyle.
Cu siguranță că nebunul ăla irlandez și-a
dat jos jacheta până la urmă, nu-i așa, tată?
Spun doar că în prezent nu strică să fii puțin mai atent.
Având în vedere acest lucru,
dacă cineva are o...
problemă mică și vor să fie rezolvată de un tip sau gagică,
vă sugerez să...
cumpărați artă.
- Artă? - Da, artă.
Ce naiba știi tu despre artă? Unde ai făcut școala de artă?
Școala de artă?
Știi cine a fost la școala de artă? Hitler.
Dacă vrei să fii artist, brusc ești un artist.
Nu e ca și cum ai zice că ești doctor sau avocat sau ceva serios.
Un artist.
Ești un imbecil, un nenorocit de evreu fals,
retardat și imbecil.
Și cine va plăti pentru așa ceva?
Copilul meu de cinci ani face picturi mai bune cu degetele.
Și asta e frumusețea, cretin nenorocit ce ești.
Îți amintești de Dave Pollock,
când încerca să spele bani prin
magazinul de mașini second-hand al lu' socru-su?
Da, și toți au fost prinși.
Da, pentru că până și idioții din Trezorerie
și-au dat seama că mașinile de rahat vândute
nu făceau banii din acte.
Dar arta,
aceasta operă îngrozitore de aici,
care arată ca o hârtie cu care s-a șters un ștrumf după diaree,
poate fi vândută pentru un milion de dolari.
Fără să clipești.
Deci, de acum înainte, când există un comision,
în loc să trimitem o gorilă cu o geantă plină de bani...
Aici vine partea bună.
Ne vor scrie un cec,
într-o galerie de artă elegantă, super curată și luxoasă,
condusă de o femeie elegantă și rafinată
care își oprește un comision rezonabil
și ne dă la schimb...
un cec frumos și curat.
La naiba, da.
Asta...
e urâtă ca naiba.
Nu, păi... are estetica sa.
Am câteva fotografii care o să-ți placă.
Bine.
Pe numele cui ar trebui să...?
Andrei Gorlich Trust.
A-N-D-D-R-R-E-I G-O-R-R-R-L-I-C-H.
- Trust. - Trust.
Ce se întâmplă acum?
Ei bine, am emis o factură, am pus lucrarea în baza mea de date și...
- Care este numele artistului? - Nu ne-am gândit la asta.
Ceva care să nu fie plictisitor,
ca Balthus sau...
Beskeya.
Bagman.
- Bagman. - Da.
Cum dorești. Suntem bine?
Bineînțeles că suntem.
Curat ca Ministerul Sănătății.
- Făcuți unul pentru celălalt. - Și eu te iubesc.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Am luat un frigider care se conectează la internet.
La naiba.
Și confirmă-ne prezența la gala Fundației Sculptura.
Rezervă cea mai bună masă alături de cei mai bogați și enervanți colecționari de acolo.
Nu o lua în nume de rău,
dar ți-a murit vreo rudă și ți-a lăsat bani sau ceva de genul ăsta?
- Am făcut o vânzare. - Ce piesă?
A fost o achiziție făcută prin intermediul unui terț.
Bine, care este piesa? Este ceva ce putem pune în...?
Confirmă, în seara asta. Locuri mai bune.
Scaune, la plural?
Scaune. Plural.
Doar dacă nu te deranjează să stai lângă cineva cu ovulele în pericol.
Cred că mă pot descurca, mulțumesc!
Scuze.
Șeful lui Samir i-a spus că toată băutura asta e din donații
și că podgoriile s-au luptat să ajungă la mesele astea.
Atunci dacă podgoriile au depus așa un efort,
să ne asigurăm că le onorăm munca.
La naiba, e La Kimono.
În clasa a șaptea, singurul lucru care-mi plăcea să-l citesc mai mult
decât "The Babysitters' Club" a fost rubrica lor de recenzii.
Când mă masturbez, o fac cu gândul la Maxine Woods
dedicându-mi o pagină întreagă despre galerie.
Ediția de duminică, bineînțeles.
Ai câștigat. Mai vrei vin?
- Dublu. - Bine.
Bună, îmi pare rău. Bună, se poate dublu?
Trebuie să fie pregătiți la ora 2:20.
Patrice?
Dr. și dna Galvinson,
Mă bucur foarte mult să vă văd.
Anika ne-a făcut să credem că nu...
Haide, uite-o, Anika!
- Bună. - Bună, Anika.
- Ai venit ca însoțitor? - Ce drăguț.
Programul meu s-a eliberat în ultimul moment și ne-am decis să venim.
- "Ne-am"? Ignoră-mă. Două pentru tine.
Leslie, îți amintești de familia Galvinson?
Bineînțeles. Îmi place colecția voastră.
Aveți câteva piese de Fern Davis, nu?
Leslie este stagiara meu.
Ce drăguț ca șeful tău să te aducă la un astfel de eveniment.
Ți-ai adus și tu asistentul?
L-am implorat să vină, dar este ocupat cu administrarea noii noastre divizii NFT.
- Așa că nu a putut veni. - Noua bulă de pe piața de artă.
Fiul lui Alan Myer are una.
Mă bucur să vă văd pe amândoi aici, Patrice,
Adică, trebuie să-mi cer scuze.
Doar că a trecut ceva timp. Nu te-am văzut la niciun eveniment.
Credeam că nu mai vii în seara asta.
Ei bine, surprizele sunt amuzante.
Am crezut că galeria nu merge bine de când Sebastian...
Ei bine, tocmai a încheiat o vânzare extraordinară, cu o pictură a lui Bagman.
Bagman.
Este un subgen...
- de generare a imaginilor? - Ei bine...
Este ca o colecție pur contemporană.
cu o sensibilitate urbană și o estetică lo-fi.
Pot să vă arăt, o am în arhiva noastră.
Poftim.
Perfect. O am chiar aici.
- Este foarte ornamentat. - Urât.
Artistul nu are un proces rafinat
dar unii colecționari se înclină
spre piese mai grosiere.
- Și spui că a fost deja vândută? - Sau poate că e doar rezervată?
- Îți stă foarte bine în această culoare. - Este vândută, da.
- Cu cât? - $150.000.
Nu e un pic cam piperat pentru un artist emergent...?
Mai bine ne-am așeza.
Suntem la masa cinci. Anika, tu ești la bar, dragă?
La masa 35.
- Mergem? - Da, grozav.
Iau eu astea. Mulțumesc.
A fost brutal.
Aștept cu nerăbdare să-l întreb pe Matthew ce a spus Anika despre noi.
Cum de știi atât de multe despre această vânzare?
Întotdeauna îmi spui să mențin baza de date organizată.
Când ai avut timp să o scanezi pentru arhivă?
Fără supărare, dar nu a fost o săptămână chiar plină.
Nu, e în regulă.
Dar putem păstra această vânzare pentru noi momentan?
De ce? Este cea mai mare realizare de când sunt eu aici.
Artistul este foarte rezervat și nu mă cunoaște foarte bine.
Încercăm să stabilim o legătură puternică și de încredere între vânzător și artist.
Bine, îmi pare rău, n-ar trebui. Îmi pare rău, nu trebuia...
Trebuie să controlăm intrarea lui pe piață.
Prea multă expunere timpurie ar putea fi...
dăunătoare.
Ne pare rău, nu avem nicio lucrare de Bagman.
Fără listă de așteptare pentru că nu este nimic de așteptat.
CINE ESTE BAGMAN?
Este totul foarte secret, nu știu nimic.
- Ce nebunie. - Patrice este foarte ciudată.
Patrice este tot timpul ciudată. L-a lăsat pe Sebastian Stone, cine face asta?
- Trebuie să închid. - Ei bine, ce a spus?
Nu se fac restituiri. Rezervarea făcută deja.
Nu mă refer la acupunctură, Matthew. Mă refer la Bagman.
Bine, nu știe. Totul este gestionat de Patrice.
Niciuna dintre cunoștințele lui Leslie nu are habar,
dar toată lumea din toată lumea vrea un Bagman.
- Paris, Malon, Vatican... - Știu, Matthew, mulțumesc.
Vrei să-mi aduci un smoothie verde? Unul de la Roots, mulțumesc.
Sigur, mătușă, știi tu, mă ocup de toate.
Patrice este prea instabilă.
să preia un artist atât de mare, nu?
Adică o femeie care trăgea pe nas creveți
la gala Fundației Sculptura?
- Da, bineînțeles. - Este Figure40.
Este un blog de artă absurd, nimeni nu-l citește.
Adică, nu-i spune asta lui Grace sau altcuiva.
Ce parte din a păstra un secret nu ai înțeles?
Înțelegi mai bine dacă îți fac un meme?
Pentru numele lui Dumnezeu, nu trebuie să mai vorbim despre asta.
Pentru prima dată de când sunt aici,
avem un artist de top, și nu putem vorbi despre asta?
Trebuia să spun ceva. Știi cât de proastă mă face să par
să nu știu nimic despre cel mai bun artist al nostru?
Minte, așa cum ți-am spus.
Zise proprietarul de galerie care-l părăsește pe Sebastian Stone
chiar înainte de lansarea colecției de motociclete.
Asta nu are nimic de-a face cu acest lucru.
Ți-am spus în mod special să nu vorbim despre Bagman.
Mă descurc.
Atunci de ce de fiecare dată când sună cineva,
lucru care nu s-a mai întâmplat până acum
și ne imploră să ne dea bani pentru un Bagman,
întotdeauna mă pui pe mine să răspund? - Răspunde la telefon.
Ca să par o idiotă? Ori că nu știu nimic despre asta
sau că nimeni nu răspunde este același lucru.
O parte din munca ta este încă de a răspunde la telefon.
De ce îți este atât de frică?
Matthew mi-a spus că Anika a spus că ți-a fost frică de succes.
De aceea l-ai părăsit pe Sebastian și
nu știu, dar devenise celebru și tu nu ai mai suportat asta.
S-ar putea să-ți fi irosit ocazia
și-ți dorești să conduci o galerie mică, Dar nu și eu.
Nu l-am părăsit pe Sebastian pentru că nu am putut suporta.
Am renunțat pentru că nu am vrut să-l suport.
Da, este un artist talentat,
dar este și un porc misogin, care m-a hărțuit pe mine
și pe asistentul meu și pe restul angajaților și pe mamele acestora.
Atunci spune-le oamenilor, pentru numele lui Dumnezeu.
Sebastian continuă să câștige o mulțime de bani pentru o mulțime de oameni.
Și când faci vânzări mari, ai puterea de a controla adevărul .
Bine și asta nu înseamnă că, cu toată chestia asta cu Bagman
te-ai întors și tu la putere?
Gordon.
Hei, eu vin să-ți întrerup afacerile?
Așa ne-am cunoscut, îți amintești?
Bine, bine, ce este?
- Am nevoie de un nou tablou. Ce s-a întâmplat cu unul pe săptămână?
Este pentru un client real.
Vânzarea este făcută, $275.000 de dolari.
Accepți sau refuzi 10%.
E vreu escroc sau care e șmecheria?
Nu există nicio șmecherie. Un colecționar real vrea să cumpere o piesă
a unui artist la modă.
Cine naiba plătește atât de mult pentru ceva ce nici măcar nu a văzut înainte?
Colecționarii cumpără tot timpul piese de artă fără să le vadă înainte.
Ce fel de persoană plătește pentru toate rahaturile astea urâte?
Colecționarii nu cumpără artă pentru că le place.
Cumpără pentru că ei cred că au nevoie.
Și cred că au nevoie pentru că le e teamă să nu cumpere altcineva înaintea lor.
Iată cum funcționează problema prețurilor.
Uite, de ce nu o faci tu?
Tu îl pictezi și dacă poți să-l vinzi, grozav, ne dai o parte.
Colecționarii disting lucrurile astea. Vor observa.
Deci, vrei să arunci o privire în mintea artistului.
Dai interviuri astăzi, Rembrandt?
Tu pictezi porcăriile astea?
Bine, putem să nu le numim porcării?
Fără explicații.
Vom avea ceva pentru tine mâine.
Probabil că vom mai avea încă unul într-o săptămână sau două, bine?
Hei, ești bine?
Da, mulțumesc.
Excelent. Ca de obicei,
o plăcere să fac afaceri cu tine.
Nu sunt sigur dacă e pe verticală sau orizontală. Îți dai tu seama până la urmă.
Ce părere ai despre această piesă?
Nu știu.
Are cercuri...
și florile astea hippie sau ceva de genul ăsta.
Ce spune tipul ăsta?
Ea recreează amintiri din copilărie.
Mama ei îi dădea un sticker de fiecare dată când lua o notă bună.
În execuția sa, ea desenează doar aceste forme.
Cum ar trebui să mă prind de asta?
Eu sau oricine altcineva.
Nimeni nu trebuie să se prindă de nimic.
Spun doar că pentru acestă artistă nu sunt doar forme.
Sunt amintiri...
pe care le putem observa, care sunt importante pentru ea.
Și când îmi vezi munca, poți simți ceva despre mine?
Sunt proprietar de galerie, nu mentalist.
Înțeleg munca lui Grace
pentru că o cunosc pe Grace.
Pe tine abia te cunosc.
Oricum, nu vreau să mă cunoască nimeni.
Când faci artă din suflet,
oamenii află lucruri despre tine.
E o nebunie, dar...
noi doi avem aproape aceeași slujbă.
Amândoi vindem produse pe care oamenii cheltuiesc o avere
pentru modul în care aceste produse îi fac să se simtă.
Ce legătură are asta cu mine?
Ești un traficant, nu-i așa?
Încep să înțeleg de ce îl apreciază publicul
și totuși se ferește de lume.
Simplitatea este atât de prezentă
încât îți distragere atenția la început.
Un colecționar rafinat cu atenție la detaliu vede asta.
Care sunt disponibile?
- Niciunul. - Serios?
Din păcate, am vorbit cu artistul și cu celălalt intermediar al acestuia
și există o listă de așteptare extrem de mare de colecționari
și alte expoziții.
Întotdeauna am pledat pentru tine și pentru toți artiștii tăi.
Știu că toți colecționarii serioși și stabili așa cum sunteți voi
înțeleg că este în interesul tuturor
ca lucrările importante să fie oferite celor care susțin,
nu doar un singur artist,
ci toți artiștii unei galerii de artă.
Ei bine, atunci de ce nu ne spui mai multe despre noua lucrare a lui Grace?
Gordon mi-a spus că...
Ai terminat cu aia?
Lasă-mă o secundă, te rog.
Ce este asta?
Ce naiba e asta? Cum ai făcut asta?
Ceva mă excită în legătură cu asta.
Și în același timp mă sperie.
De ce te sperie?
Spune-mi tu, tu ești artistul.
Crezi că Patrice are vreo contribuție
în procesul final al unei lucrări?
Nimeni nu are.
Nimănui nu-i mai pasă... Doar dacă...
E o mare agitație în legătură cu asta și colecționarii...
Colecționari, serios?
Expoziția mea a început de câteva săptămâni și ai reușit să vinzi doar un tablou,
dar tipul ăsta, pe care nu l-am mai văzut până acum...
- Stau colecționarii la coadă pentru el? - Grace...
- Poți să mă lași o secundă? - Scuză-mă. El este următoarea ta expoziție?
Este listat? Ești pe listă?
- Ai vrut să te uiți... - Dumnezeule, tu ești Bagman?
Îmi pare rău, credeai că nimeni nu știe despre Bagman?
Pentru că Leslie a vorbit cu toată lumea
la deschiderea Pilonului Gri.
- Îmi pare rău.
Tu ești Bagman?
Ce știi despre Bagman?
- Mă ocup eu de asta. - Să te ocupi de asta?
Îmi pare rău, nu am știut că lucrările mele au fost atât de enervante pentru tine.
- Știi ceva? Să te ia naiba. Hei, cățea, relaxează-te.
Ce?
Să purtăm această conversație mai târziu.
- Ce circ. - Așteaptă.
Grace.
Ești un bărbat alb heterosexual, care face artă plictisitoare,
bărbat alb heterosexual.
Faci o mizerie în lumea artei
cu decorațiuni nenorocite de pereți abstracți, fără să riști nimic.
$150.000 pentru prima ta lucrare?
Este o imagine a unui hotel ieftin.
Nu știi ce valoare are.
Uitasem că am adresă de email până când fata spaniolă cu laptop
mi-a spus că am un mesaj.
Am crezut că minte.
Ce naiba e asta?
- Este artă conceptuală. - Ce?
Este un...
tip de operă de artă... - Artă conceptuală pe naiba.
Uite, asta ar trebui să fie o acoperire, adică fără să atragem atenția.
De ce trebuie să-ți spun eu că acest lucru nu e bun?
Patrice crede că e bine.
Ei bine, ce să spună și ea? Are o afacere.
Se gândește câți bani poate să câștige de pe urma ta.
- Și tu și Andrei, nu? - Este cu totul altceva.
Cu ce este diferit?
Pentru că această afacere nu este treaba noastră.
Aceasta este o problemă și nu numai pentru tine sau pentru mine ci pentru toată lumea,
ceea ce înseamnă că va fi o problemă și mai mare, înțelegi?
Să te întreb ceva.
Crezi că voi fi vreodată bine cu Anton și Andrei?
Nu știi ce fel de oameni lucrează pentru Andrei?
Ești un Einstein în comparație cu tâmpiții ăia.
- Știe că ești un angajat bun. - Nu, vreau să spun, știi tu...
În regulă.
Cum ar fi... în regulă, în regulă?
Și pentru totdeauna.
Dacă spui ceea ce cred eu că vrei să spui, aș spune să nu o mai spui.
Ei bine, atunci... cât timp este suficient?
Când voi fi în regulă cu acești oameni?
Nu eu fac regulile.
Ești condamnat pe viață. Ca și mine.
Îmi pare rău.
În stânga.
Îmi place aranjamentul. Vreau să verifici lista de așteptare.
- Da. - Știu că am avut câteva premiere...
Nu, nu el, te rog, Leslie,
întotdeauna e la fel... - Vin. Mă întrebam...
- Ce părere ai? - Ești gata pentru noaptea cea mare?
- Nu știu. - E normal să ai emoții.
Vii, nu-i așa?
Ce înseamnă asta? Este o seară importantă pentru tine.
Ceva ce nu știai că ai în tine
va fi arătat lumii întregi.
Poate că există oameni care nu vor ca eu
să mă deschid și să arăt lumii ce am în mine.
Tocmai ai descris teama oricărui artist. A oricărui artist.
- Așa e. - Bună, ce faci?
- Oricum... - Nu, nu trebuie să aduci nimic.
Nu, ți-am spus că-ți spun adevărul.
Stai așa. Patrice, e sora mea.
Vrei să știe ce poartă oamenii care vin la astfel de evenimente.
Nu contează.
- Orice, a spus. - Bună.
Nu, jur pe Dumnezeu. Asta a spus, pentru numele lui Dumnezeu.
- Bună. - Bună, bine ați venit.
Asta, astea, spune-mi despre ele.
Complexitatea identității urbane.
O analiză a locului individului
în cultura consumerismului.
Artistul încearcă să surprindă esența,
ceea ce îmi place să numesc "respirația" unui concept.
Vorbeai cu sora ta?
Care este adresa ei de email? Putem să o adăugăm în lista de corespondență.
Bine, e Nicol, N-I-C-O-L Marie.
Nu aș spune niciodată că este o piesă bună,
dar cu siguranță provoacă o reacție în mine.
- Mă face să mă simt... - Anxioasă?
- Panicată? - Murdară.
Dr. G, cred că e timpul să-ți duci soția acasă.
Nu am mai văzut-o așa de la Mișcarea California Clay.
Să mergem acasă, draga mea.
Am pompița pe noptieră.
Mulțumesc, mulțumesc.
- La revedere. - La revedere.
Mulțumesc.
Le place munca ta.
Se duc acasă să și-o tragă ca iepurii, mulțumită ție.
Ei bine, tu ești cea care i-a convins.
Este mai ușor când este o lucrare bună.
Cred că oamenii vor reacționa la această expoziție
pentru că tu vezi lucruri într-un mod unic.
Și pot trăi indirect prin tine.
Mulțumesc.
Și pentru a întâri relația
și a se asigura că vor primi următorul Bagman,
au cumpărat una din piesele lui Grace.
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Știi? Când mătușa mea Rachel a început
să trimită resturi din frigider prin poștă către rudele noastre
ne-am dat seama că trebuie să fie internată.
Este o chestiune fiscală.
Colecționarii nu doresc să plătească impozite,
așa că atâta timp cât își trimit unul altuia în afara statului...
cum ar fi către un depozit de artă.
Doar ce ai spus că spus că ridicat comanda.
Am lucrat demult într-o galerie
iar colecționarii au cumpărat o sculptură pentru $300.000.
Apoi o puneam în portbagajul Mercedes-ului lor.
Apoi am început să trimitem cutii uriașe
și goale către un depozit.
Atâta timp cât există o factură
și dovada că am trimis coletul, asta e tot ce le trebuie.
E amuzant când te gândești că există depozite uriașe
cu gorile înarmate care păzesc cutii goale.
Violența domestică, roluri de gen,
consumerism.
Și să nu uităm de succesul
schimbărilor de climat din Irlanda. Am nevoie de această lucrare.
Nu este de vânzare. Îmi pare rău.
Suge-o, Anika.
Expoziția mea este al naibii de grozavă.
Hei, domnule Șmecher.
De ce nu-i inviți și polițiștii dacă tot ești aici?
Pictează o nenorocită de confesiune pe perete.
- Se numește artă, dobitocule. - Arta a fost o acoperire,
eram cu toții acolo când evreul negricios a pus la cale planul, tu...
Bună seara, băieți.
Căutați să începeți o colecție sau să începeți necazuri?
Te superi? Vorbim.
Mă supăr. E nenorocita mea de galerie. Ieșiți afară.
Hei, de ce nu ne lași o secundă, domnișoară?
Reggie, de când au început oamenii să folosească
cuvântul "domnișoară" ca pe ceva negativ?
Scuzați-mă, îmi pare rău, este expoziția fratelui meu, scuzați-mă.
Sfinte Sisoe, ai văzut asta?
Mă simt ca o nevastă bogată.
Tu trebuie să fii Patrice.
Dragă, când Reggie mi-a spus despre asta, nu mi-a venit să cred
Ești o sfântă, îți spun eu, o sfântă binecuvântată.
- La naiba, e lasagna? - Da.
Reggie mi-a spus să nu aduc nimic, dar nu am putut.
M-aș fi simțit groaznic, știi? Sper că nu credeți că este greșit.
Deși seamănă mai degrabă cu cuburi de brânză.
Am de gând să...
Du-o în birou. Ador lasagna.
- Nu mi-e foame acum, dar mai târziu... - Patrice.
Mă bucur să te văd.
Voi doi, fraierilor, n-o să stricați noaptea cea mare a fratelui meu, nu?
Leslie.
Ei bine, după cum spuneam...
- Un fel de sexualitate... - Mă întorc imediat.
- Bună. - Ești al naibii de bun.
- Nu te simți minunat? - Da.
Niște copii artiști m-au invitat la o petrecere,
și le-am spus că aduc toată farmacia.
Ai ceva să-mi dai?
Nu am nimic la mine.
Nu poți să faci rost? Doar ești un...
Nu sunt traficant de droguri.
Serios? Dar cu ce te ocupi?
Adică, tu și Gordon, ți-ai uitat cărțile de vizită?
Patrice, te rog, nu sunt artist și nici traficant de droguri.
Nu poți spune dacă ești artist sau nu.
Publicul decide asta, indiferent dacă ești sau nu un artist.
Este ca atunci când îi faci pe oameni să vadă ceva
ce nu au mai văzut niciodată. Adică, ce e asta?
Dacă nu ești artist
și nici un nenorocit de traficant de droguri, atunci ce ești?
Hoț de bănci? Casă de pariuri?
Le rupi degetele oamenilor? Ești un nenorocit de...
Tu...?
Cele mai bun stagiu din lume.
Ce naiba? Era încuiată.
Nu a încăput în cutia poștală.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, bine?
Pentru că ai ucis oameni
sau pentru că folosiți galeria mea pentru spălare de bani?
Că a trebuit să afli.
Să aflu?
Știam că spălarea de bani e o crimă,
dar e o infracțiune cu pedeapsă lejeră,
într-un loc cu club de tenis și haine elegante
Dar crimă?
- Asta e închisoare pe bune. - Da.
Tu nu ai făcut nimic.
Ce fel de idiot e fruntașul
unui tip a cărui acoperire este vânzarea de covrigi?
Chifle evreiești.
Serios?
Gordon, nu știu...
acordă o mare importanță acestor lucruri.
La naiba, la naiba.
Chiar ai dedus asta din pungile mele...
Da, sunt atât de bune.
Asta nu înseamnă că și tu ești bună?
Bine, așteaptă-l pe ăsta, ăsta este preferatul meu.
Hipnotic, nu-i așa?
Ești sigură că un ofițer de presă face mai mult de $10.000 pe lună?
Privește.
Bine.
Îți bați joc de mine?
Nu am mai văzut din anul 1949, din revista Life,
un articol care proclamă
un artist care apare pe scenă
cu atât de multe aplauze din partea criticilor. Când a fost întrebat despre...
...sursa de inspirație pentru această serie, proprietarul galeriei
a menționat în mod criptic că Bagman este inspirat de experiențe...
personale. - Să fiu al naibii...
Cristoase, mai e.
Uimitoarele piese sunt complexe din punct de vedere emoțional
dar abordabile.
În ceea ce mă privește, aștept cu nerăbdare
următoarea creație a acestui tânăr talent.
Ai ajuns în ziare, pentru numele lui Dumnezeu.
Numele tău lipsește,
dar lucrurile pe care le-ai făcut pentru galeria lui Patrice sunt.
- Asta e brutal, Reg. - De când cumperi tu Times?
L-am furat de la tipul elegant de la colț.
Du-te și caută-l...
pe acel fiu de cățea de Picasso
și adumi-l aici.
Spectacolul s-a terminat, nenorociților.
Vernisajul spectacolului a culminat cu o performanță hibrid.
care a îndrăznit să abordeze relația incendiară
dintre artist și proprietarul galeriei.
Este, de asemenea, foarte atrăgător, nu e genul meu,
dar nu m-am putut abține să nu flirtez cu el. Categoric nu e ca Sebastian Stone.
Adică, nici măcar nu mă privea în ochi.
Apropo, zvonurile încep să circule...
nu am plănuit asta.
Nu a fost ceva la care am visat de când eram mic.
Nu sunt un psihopat sau ceva de genul ăsta.
Lucrez cu artiști, crede-mă, nu ești un psihopat.
Sora mea a intrat într-o mulțime de probleme când eram copii.
În cele din urmă a început cu heroină...
și a devenit rău. Foarte rău.
A făcut o datorie
la dealerul ei, care era un nenorocit care a lucrat pentru Andrei.
A vrut ca eu să îl răsplătesc prin muncă.
Dumnezeule.
Așa că m-am dus să-l caut pe tipul ăla.
Și am încercat să găsesc o soluție, dar era un nenorocit încăpățânat.
Nu ne-am înțeles și l-am ucis.
Și nu poți să omori un om al lui Andrei și să scapi cu asta.
Dacă dă un telefon, dispari pentru totdeauna.
Oricum, așa m-au prins.
Și acum te-au prins și pe tine.
Ai familie?
Eu am arta.
Ai vreun artist preferat?
Bas Jan Adler.
De fapt, a murit creând artă.
S-a pierdut încercând să traverseze Atlanticul într-o barcă de patru metri.
Deci asta a fost arta lui?
Arta pierdută.
Artă conceptuală.
Doar un gând.
Mulțumesc, a fost minunat.
Când mă gândesc la marile mele experiențe de viață,
Ezit între Câmpul de fulgere de Walter De María
și scoicile cazino.
De ce mi-am permis să fiu fericită pentru zece minute?
- Bună, Reg. Uită-te la tine, socializezi acolo.
Deși nu aș putea spune că prietena ta e genul tău.
- Nu te supăra. Îmi place galeria. - Ar fi păcat dacă...
S-ar întâmpla ceva cu ea? Serios?
- Și creier și gură pe tipa asta. - Da, poți să mai spui asta odată.
Oricum, Anton și Andrei vor să te vadă.
Pe amândoi.
- Ia-ți mâinile.
Ce naiba?
Îmi pare rău.
Trebuie să faci din țânțar armăsar, nu-i așa?
- Am vrut doar să vorbim. - Asta facem acum?
Nici tu nu ai avut de ales, nu-i așa?
Bineînțeles că nu am avut. Nu am vrut să fac o scenă în fața galeriei.
Dar vrei să fii peste tot în ziare?
Tehnic vorbind, lucrările lui sunt în ziare, nu el.
Dar cred că
e mai bine pentru un artist să rămână anonim.
Evreul negricios spune că poate...
nu mai ești fericit să lucrezi pentru mine.
Nu, doar că...
am sperat mai mult,
că poate noi doi suntem chit.
Prima dată...
ai făcut o treabă bună, și i-am spus evreului negricios
"Tipul ăsta are talent, ne va face mult bine.
Și când un om
este bun în meseria sa, nu renunță, nu?
Îți plac cotletele de miel?
Parmigiana.
Americana.
Fac cele mai bune cotlete din New Jersey.
De departe cel mai bune.
Mă bucur că am venit.
Acum.
Aici. Nu vrem un artist flămând, nu?
Proprietarul galeriei, într-adevăr, dar vă mulțumesc.
Angajații buni și loiali devin o familie și familia...
nu te părăsește niciodată.
Reggie.
Este familie.
Evreul negricios este, de asemenea, familie.
Și tu...
acum faci parte din această familie.
Sănătate.
Patrice, unde ai fost?
Nu acum. - Bine, dar...
N-o să-ți vină să crezi cine a venit. - Doar o secundă.
- Te rog, te rog. - Nu cred că vrei să...
Leslie, te rog.
Sper că nu te superi. Asistenta ta mi-a spus că pot să aștept aici.
E destul de aglomerat.
Bine ai venit, Patrice.
Trebuie să-ți mulțumesc pentru articolul tău, așa că...
Când nu m-ai sunat înapoi, am fost foarte curioasă.
Așa că am decis să vin să văd cu ochii mei.
Scuză-mă. M-am ocupat de câteva proiecte noi.
Sigur. E clar că ești ocupată, așa că o să trec la subiect.
Vreau să scriu un articol despre Bagman.
În ce zi a săptămânii, în special, s-ar publica acest articol?
Duminică. Da.
Nimic nu mi-ar plăcea mai mult decât să scrii despre Bagman,
dar ceea ce ai scris deja este mai mult decât suficient.
Nu, nu, a fost doar o recenzie.
Mă refer la un raport complet, o explorare în profunzime.
Acum este o perioadă haotică, cu expoziția și toate cele.
Aceasta este expoziția pe care vreau să o explorez.
Ei bine, este...
Acolo. Dar ei tot vor să meargă să o vadă.
Nu pot. Nu pot. Îmi pare rău.
Știi că asta ar fi o mare reclamă pentru tine,
pentru galerie și pentru artist?
Da, dar... nu avem nevoie de publicitate.
Ești conștientă de ceea ce faci?
- Da. - Adică...
- Ești conștientă că aș putea... - Nu vreau articolul tău.
Doamnă Woods,
- Îmi pare foarte, foarte rău, eu... - E în regulă, eu...
Nici nu îți poți imagina cât de mult...
Patrice, ascultă-mă, a fost total neașteptat,
dar a fost sincer.
Știi ceva? Îți voi răspunde sincer:
nu sunt obișnuită să fiu refuzată.
Aud asta tot timpul.
Și te avertizez, când aud "nu",
mă motivează și mai tare să obțin ce vreau.
Ai și alte oportunități...
Nu am avut această conversație acum câteva nopți?
Andrei nu numai că are chestii cu patru picioare în frigider,
dar are și cu două.
Nu mai vrea să o facă, Gordon.
Și eu nu vreau să merg strada Christopher și să fiu fluierat, dar la fel cum
Dumnezeu a făcut mere mici și verzi, se întâmplă să fiu fluierat.
Ce putem să-i dăm lui Andrei ca să ne lase în pace?
Nimic. Cum să-ți explic?
Trebuie să scoată din nou cuțitul la tine ca să fie mai clar de atât?
- Există întotdeauna ceva. - Nu te va lăsa să scapi din asta.
Pe niciunul dintre voi. Sunteți amândoi foarte valoroși.
Trebuie să-i dăm ceva și mai valoros.
Ce? Crezi că va fi capabilă să convingă Poliția să spele bani pentru el?
- Dacă închid un dosar roșu? - Asta e o prostie.
Acum te gândești la The Day of the Jackal.
Ai de gând să-l omori pe Papă? - Gordon.
Întotdeauna ai avut grijă de mine și nici nu știi cât de mult apreciez asta,
dar acestor tipi nu le pasă, o să ne împuște ca și cum s-ar scărpina la boașe.
Eu nu am o viață.
Tot ceea ce fac este ceea ce vor acești ticăloși.
Și, deodată, apare ea și îmi oferă oportunitatea unei noi vieți,
una la care nu aș fi visat niciodată.
- Trebuie să încerc să profit, omule. - Ce naiba a fost asta?
Discursul tău "Am un vis"?
Ascultă-mă, puștiule, nu toată lumea poate avea un vis.
Care este cuvântul idiș pentru miopie? La naiba, Gordon.
- Ce este un "dosar roșu"? - Oameni imposibil de ucis.
Traficanții de sex, nașii...
Oameni la care nimeni nu poate să ajungă, dar toți vor să-i elimine.
- Traficanți de droguri. - Politicieni. Brokeri.
Bărbați bogați și puternici care nu sunt exact cinstiți, dar,
oameni pe care nu-i cunoști și pe care nu vrei să-i cunoști.
Oameni cu adevărat oribili?
Mă bucur că m-ai sunat în sfârșit. - Bună.
Eu vreau o tequila dublă cu gheață și cu un pic de lămâie, te rog.
Ascultă, între noi fie vorba,
când s-a întâmplat scandalul cu Sebastian Stone,
toată lumea a crezut că ești nebună.
Eu nu. Eu am crezut întotdeauna că ești talentată.
Apreciez acest lucru.
Spune-mi despre Bagman. Trebuie să știu totul.
Ei bine, am un moment decisiv cu el
și dintr-o dată, toată lumea ne urmărește...
Trebuie să te ajut să găsești colecționarul perfect.
Nu este tradițional iar arta este personală pentru el.
Atât de personală încât, de fapt,
insistă să cunoască colecționarul mai întâi.
Bineînțeles.
Și apropo, iubesc artiștii independenți.
Acest talent brut dezinhibat de forma pe care o cere școala.
Vreau o lucrare.
Da...
Trebuie să te avertizez.
Întunericul este palpabil în opera sa și în el.
- Și nu se teme să o arate. - Nu ar trebui.
Iubesc întunericul.
Toți colecționarii serioși prețuiesc întunericul.
Mi-ar plăcea să-i pot spune artistului meu care colecționar este interesat.
Toți sunt. Dacă le spun eu asta.
Mă pot gândi la cineva care l-ar aprecia pe Bagman mai mult decât restul.
Dă-mi un nume.
Mi-ar plăcea, dar am semnat un acord de confidențialitate.
Unul care te face să te temi pentru viața ta.
Acești oameni țin foarte mult la intimitate.
Bărbați ca Yuri Yvanivici? Sau prietenul tău Ahmad?
Traficantul de arme ucrainean sau prietenii lui
știu că împărtășești profilurile lor de Instagram cu toată lumea ?
Mă întreb... ce prevedea acordul în acest sens.
Mai vrea un pahar.
Și iată și lista cu victimele.
Orice nume de pe listă este bun. Nimic mai puțin.
- Sunt o mulțime de ruși, chinezi. - Sună promițător.
Oamenii ăștia sunt foarte protejați. Nu ne putem apropia niciodată.
Ești îngrijorat de asta acum?
Dacă aș face...
cinci victime obișnuite în loc de um dosar roșu?
Ăsta nu e un nenorocit de meniu chinezesc
în care alegi două din coloana A, trei din coloana...
A reușit cineva să vadă specialitatea zilei?
Aveți de gând să închideți un dosar roșu pe gratis?
Este o propunere ambițioasă chiar și pentru evreul negricios.
Evreul negricios.
Dar pentru mine sună ca o fantezie.
Roman Rashnikov.
Îl vom elimina pe 10 decembrie între orele 12:00 și 16:00, în Miami.
Îl elimini pe ticălosul ăla, Rashnikov,
și îți dau orice.
Orice.
Ce naiba o să-l facă pe unul dintre cei mai căutați oameni din Rusia
să-și abandoneze fortăreața strict secretă și securizată
ca să te viziteze?
Concentrează-te pe covrigi, Gordy.
Chifle evreiești! Sunt niște nenorocite de chifle evreiești.
- Îți voi spune ceva... - Știu ce fac, Gordy.
Cum așa?
O să-i arătăm ceea ce nu poate avea și asta îl va face să vină.
Dacă nu reușim, o să pună preț pe capetele noastre
și toți asasinii din oraș o să ne caute.
Când vom reuși treaba, vei fi mai faimos decât Bas Jan Adler.
Vrei să încetezi cu rahatul ăsta?
Rashnikov este unul dintre cei mai bogați oameni din Rusia
și cumpără clădiri ca și cum ai cumpăra covrigii ăia nenorociți.
Și știi unde o să fie peste lună și jumătate?
- Maxine, bună ziua. - Cine naiba este Maxine?
- Patrice Capullo. - Femeia în kimono.
- Ce naiba e asta? - Este critic de artă.
Un critic de artă.
- Ai fost atent la ceva? - Sunt atent tot timpul.
Bine, vrea să scrie un articol despre mine.
Haide.
- Asta va agita apele. - Vrei să agiți apele?
Așteaptă până pune Andrei piciorul în prag și te aruncă în ciment proaspăt în Hudson.
Este Super Bowl-ul lumii artei.
Pentru câteva zile pe an, galerii din întreaga lume
se reunesc sub un singur acoperiș pentru a-și prezenta cele mai bune lucrări.
- Bună, Doug. - Bună.
Și pentru comercianți
este o oportunitate de a se apropia de colecționarii importanți
care nu ar veni altfel în galeria ta.
Evan, mi-a plăcut emisiunea ta.
Și, pentru noi,
ei bine, noi suntem aici din alte motive.
- Anika. - Patrice.
- De ce pungi de plastic? - Asta folosesc cel mai des.
Cele cotidiene, cele benigne,
invizibilitatea utilitarismului.
Iar pungile își fac treaba.
Prețurile voastre sunt destul de mari, pentru un artist emergent.
Și, deși există o listă lungă de așteptare, nu
pot găsi pe nimeni care să dețină un Bagman.
Îi admir pe colecționarii care cumpără artă de dragul artei.
Nu numai pentru a beneficia de scutiri fiscale ci și pentru a se lăuda.
Sunt complet de acord. Ce păcat că sunt rari.
Întrebarea de un milion de dolari:
Ce urmează pentru Bagman?
Nimic.
Îți faci timp să te bucuri de succes?
Nu.
Nu mai vreau să fac artă.
În calitate de agent de vânzări, inima mea este frântă.
Dar ca iubitor de artă, Nu aș putea fi mai impresionată
de sinceritatea și integritatea acestui artist.
Deci acestea...
vor fi ultimele lucrări pe care le vom vedea din Bagman?
Va dezvălui o ultimă piesă
poimâine, la ora 15.00, chiar aici.
Dar vreau să fiu discretă în legătură cu asta, pentru ca oamenii să-i exploreze munca
și să nu se simtă influențati de faptul că
piața îl consideră la modă în acest moment.
Înțeleg foarte bine...
și voi fi discretă.
Patrice? Eu sunt Mae Li.
Vești bune, Roman vrea lucrarea neapărat.
Vestea proastă, este nesigur în legătură cu întâlnirea,
dar este dispus să plătească de trei ori mai mult.
Bună, Mae Li,
Mâine după-amiază, la ora trei sau înțelegerea pică.
Nicio lucrare nu e de vânzare?
Artistul nu vrea să prezinte munca ca marfă.
Criticii au făcut o treabă magnifică
transmițând puterea operelor și nu mi-e teamă să-ți spun
că nu mai fusesem atât de entuziasmat de ani de zile.
Și suntem în Miami.
Haide. Nici măcar o schiță inițială?
Mă tem că piesele inițiale sunt deja cu colecționarii.
Ne-ai făcut să credem că va fi o lucrare disponibilă și pentru noi.
Sunt la fel de dezamăgită ca și voi.
Dar piesele pe care le-ai adus aici?
Mă tem că este doar o expoziție.
Nici măcar pentru un vechi prieten?
Am o nouă piesă de vânzare, dar nu o voi expune decât mâine.
Mâine. Mâine. Mâine la ora trei.
Însoțită de un spectacol live.
- O vreau. - O vrem.
- O vreau. - Este a ta.
Ne vedem în cortul VIP după spectacol. Voi avea o mașină pregătită.
Avem o problemă.
Anton.
Ai spus că va fi un eveniment plin de miliardari.
Nu e nimeni aici.
Astăzi și mâine organizăm doar expoziții VIP.
- Nu este încă deschis pentru public. - Unde este Reg?
Vreau să mă asigur că nu se cotește
și că tu faci ceea ce ai promis că vei face.
Poți să vorbești mai încet? Totul este aranjat.
Lasă-l pe Reggie și pe mine să ne facem treaba.
Și care e treaba?
Ne vedem mâine.
Chiar crezi că că vei ajunge în Cuba cu asta?
E tot ce a putut face Gordon într-un timp atât de scurt.
Trebuie să funcționeze.
Orice s-ar întâmpla, orice s-ar spune, noi facem doar artă.
Asta e ceea ce vor crede ceilalți.
Nu am mai avut niciodată un public, știi?
- Ce este asta? - Partea artistului.
- Și legitimitatea noastră. - Alibi.
Mulțumesc.
Știi, dacă reușim asta,
și e un mare dacă,
nu înseamnă că te vei elibera de Anton și Andrei.
Ce vom face cu Anton?
- Ce? - Vrea să fie aici,
lucru care îl plasează aici. Gânddește-te la asta.
Nu ar trebui să fie aici, dar eu trebuie să fiu. Eu sunt artistul.
- Mă bucur să aud că în sfârșit recunoști. - Bine.
Deci dacă e aici, ar trebui să-l punem la treabă.
La treabă?
Bună ziua, Patrice. Am primit mesajul tău. Suntem pe drum.
Roman este emoționat.
Patrice. Patrice. Cartea mea de vizită.
- Trebuie să vorbim cu tine. - Dr. și doamna Galvinson.
Suntem dispuși să acoperim toate costurile de producție.
Hei Siri, scrie-i lui Patrice Capullo "am ajuns".
Am vorbit cu Art News, Artforum, Arta în America
și toți vor să transmită la nivel mondial. - Cu siguranță sunt interesată de asta.
Dacă este vorba de o compensație financiară...
Mulțumesc.
Vă mulțumesc tuturor pentru sprijinul și interesul vostru.
Aștept cu nerăbdare să vorbim după spectacol.
Patrice, ți-l prezint pe domnul Roman Rashnikov.
Domnule Rashnikov, bine ați venit.
Sprijinul tău pentru artiști este bine cunoscut.
Pe lângă colecția ta impresionantă și incomensurabilă.
Ea este asistenta mea, Leslie.
Asistentă?
I-am povestit lui Roman despre expoziția ta recentă din New York
și este foarte încântat de această oportunitate și...
Sunt sigură că este. Dar trebuie să te anunț,
că această piesă nouă nu este pentru toate gusturile.
Sunt sigur că mă descurc, dragă.
- Este foarte amuzant. - Chiar hilar.
Patrice, te asigur că domnul Rashnikov
este merită cel mai mult arta lui Bagman.
Leslie, în timp ce dl Rashnikov și Bagman stau de vorbă,
du-o pe Mae Lie la depozit să vadă noua lucrare.
Noua lucrare?
Da, este pe raft, într-o cutie.
- Bine. Urmează-mă. - Abia aștept să o văd.
Domnul Rashnikov, Bagman.
În sfârșit, bărbații stau de vorbă.
Spune-mi...
Nu era filmulețul ăla?
Unde ai studiat?
Paraziți nenorociți, acești vânzători.
Eu sunt autodidact.
Îmi perfecționez arta de ani de zile.
Îmi place...
cum munca ta vine din umbre.
Locuri în care majoritatea oamenilor se simt incomod.
Mae Li nu are întotdeauna ochiul format pentru ceea ce mă intrigă,
dar nu și de data aceasta.
Asta e tot?
Nu încă.
Ce semnificație are lucrarea?
Adevărul.
Ce este mai important decât adevărul?
Vezi tu, în sfârșit am de gând să las lumea
să vadă o parte din mine care a fost ascunsă ani de zile.
Care parte?
Spune-mi, care parte?
Partea întunecată.
Dumnezeule.
Ce naiba s-a întâmplat?
- Era mai puternică decât Anton. - Rahat, târfă.
Târfă? Arătai de parcă aveai nevoie de o scară.
pentru a o sugruma. Du-te naibii.
- Nu încap două trupuri în cutie. - Găsește o soluție.
Îmi pare rău că v-am făcut să așteptați.
Când le-am spus tuturor că punga a sfârșit pe o lucrare
au luat-o toți razna.
Amatorii!
Felicitări, cum doriți să plătiți?
Da, bineînțeles.
- Asta înseamnă foarte mult pentru noi. - Mă bucur foarte mult pentru voi.
Te asigur că lucrarea va avea un loc de onoare în colecția noastră.
Adaug și un Ed Ruscha dacă treci nenorocitul de card.
- Mulțumesc. Mulțumesc. - Aveți grijă de voi.
Ei bine, cum a mers?
Ai avut dreptate, este omul perfect pentru această piesă.
- Da, a murit de dragul ei. - Grozav.
De fapt, aceasta este piesa.
Vrea să o trimiți la adresa de pe etichetă cât mai curând posibil.
Adică, chiar acum.
Bine.
Unde este Roman?
- A spus că vrea să sărbătorească. - Tipul este un animal la petreceri.
Leslie, ți-am lăsat ceva în camera din spate.
Bine, mă ocup de asta, Patrice. Am înțeles, Patrice.
Stai, poate?
La naiba.
Alo?
Ce crezi că ar zice Bas Jan Ader despre Jimmy Buffet?
Majoritatea oamenilor ar crede că nu l-ar fi plăcut,
dar Bas Jan a avut un stil absurd.
Mult noroc, Reggie.
Bună. Da.
Grace a luat-o razna când a aflat de prima sa expoziție în muzeu.
S-a dus la un rave de patru zile.
Nu știu cum să redirecționez un apel,
așa că pune-i în așteptare și anunță-mă pe mine sau pe Patrice.
Bun articol în ziar despre noul tău bârlog.
Citești secțiunea de artă acum?
De fapt, am căutat numele vostru în necrologuri când am văzut articolul.
Felicitări, fată,
se pare că ați reușit.
Toată lumea știe că ai ceva despre Anton.
Orice ar fi, e atât de bun.
că tatăl său nu te-a cazat permanent în congelatorul lui imens.
Ce este?
O factură.
Este de la o piesă pe care am vândut-o
unui cuplu foarte bogat din West Side,
sau era Chelsea?
Este o piesă foarte specială,
unică, într-adevăr,
la fel ca urmele tale, Anton.
Ești conștientă de ceea ce faci?
Dar Rashnikov și garda lui de corp,
au găsit barca lui plutind pe mare
la aproximativ 30 de mile de Havana, fără nimeni la bord.
Paza de coastă a spus: "Mare e rea".
Poliția nu are nici un cadavru, așa că nu au un caz.
Păcat că Reggie a fost ghinionist.
Haide, unde s-a dus?
Poate a avut nevoie de o vacanță.
Nu încerca să păcălești un escroc. Cum ai reușit?
Și am devenit o persoană foarte în lumea artei.
Deci, dacă mi se întâmplă ceva,
vei vedea că am la fel de mulți prieteni bogați și puternici cum ai și tu.
Și cotletele tale,
sunt un pic cam uscate.
Scusa.
Trebuie să te întreb, de ce naiba tot vorbești idiș?
Ce, un negru nu poate vorbi idiș?
În anii 1950, în Williamsburg
nu erau doar hipsteri și semințe de cânepă.
Astăzi vă prezentăm o poveste
despre un miliardar rus dispărut.
Alții spun că dispariția sa
este o artă care imită viața
iar alții spun că este viața care imită...
crima.
Traducerea și adaptarea: panseluța www.subtitrari-noi.ro