Сополанковци…
Не мислете, че ще ви се размине, щом сте се забъркали с якудза…
От днес тази територия принадлежи на Токио Манджи.
Ясен ли съм?
Недей…
Ей! Събуди се!
Ало! Ставай!
Съжалявам! - Изключи алармата!
Съжалявам! - Спри алармата! Спри тъпата аларма!
Да, да, спирам я! Извинявам се.
Не смяташ ли, че аз съм по-добрия будилник?
Благодаря, за което.
Смърди!
Още става, яде се. Но стомахът ти ще пострада, Такемичи.
Заемай се! - Вчера в Шибуя, Токио,
при инцидент с камион, излязъл от пътното платно,
бяха убити двама пешеходци, мъж и жена.
Загиналата жена е Тачибана Хината, 27-годишна.
Мъжът е неин брат, Тачибана Наото, на 25.
Лекарите в болницата констатират смъртта им…
Тачибана…
Хината…
Единственото момиче, с което съм излизал, е мъртво.
Загиналата жена е Тачибана Хината, 27-годишна.
Мъжът е неин брат, Тачибана Наото, на 25.
Според полицията, инцидентът е следствие от спор между
престъпната група Токио Манджи…
Добро утро. - Шефе! Добро утро!
Колко пъти да ти казвам, че не позволявам телефони, Ханагаки?
Пак порно, нали?
Не… - Все едно.
Хубаво ще е да добиеш опит и да се измъкнеш от тук.
Направо е страшно да си девствен и без гадже на тия години.
За магьосник ли се подготвяш?
Ядосах ли те?
"Ако бях в даскало, щях да те пребия от бой"?
Някои смятаха това за готино тогава,
а сега се правят, че никога не е било. Нали?
Съжалявам. - Ето, пак извинения.
Мислиш, че ще си живееш леко, ако се извиняваш за всичко. Отврат.
Извинявам се. - Мърдай.
Имаше мъх по бузите. Как мразя недообръснати мъже…
И това с магьосника?
Да, девствен съм, но също така чист и невинен.
Все пак съм имал само едно гадже през целия си живот…
Това ли е бил върховният ми миг?
Мамка му, какво толкова съм направил, че да го заслужа?
Какви ги вършиш, Такемичи? - Аз умрях ли?!
Аккун…
Ти си Аккун, нали?! - Какво ти става?
Ямагиши! Не съм те виждал от векове!
Какво ти има? - Ей, какво става?
Макото! Пак се чешеш долу! Такуя!
Ама той сериозно ли? - Ти в ред ли си?
Нали ние сме Великата петорка от гимназия "Мизо"?
Стойте малко, какво става? - Ти…
Тази Тачибана да не ти изпи мозъка?
Защо точно Тачибана Хината трябваше да ти е гадже!
Това е от онези… Ярките спомени, нали?
Какво искаш да кажеш с това?
Ами, нали спомените на човек се връщали, докато умира!
Голям си смешник, признавам те. Идвай.
Какво е това? Какво…
Какво става? От кога съм с тая тъпа коса?
Вярно! Наистина беше такъв!
Наистина се правеше на клоун!
Престани вече! Лазиш ни по нервите!
Стегни се, човече. Нали ни чака тупалка?
Бой? С кого? - "Шибуя Когьо", втора година.
Направете път на бъдещия коафьор.
Ти, Такемичи, звънни пак на Масару. - Масару?
Онзи Масару, братовчед ти.
Лудото куче, което наблюдава "Шибуко" отблизо.
Нали е трета година, ще ни е от полза.
Вярно имаше такова нещо… - Ей, Такемичи, вади тоя телефон!
Телефон с капаче! - С капаче ли?
Втори юли 2010? - Такемичи.
Аз ще се заема с лидера им, а за теб ще остане номер две.
Стойте малко. Мога ли да задам няколко въпроса?
Значи отиваме да се бием, а? - Хей, това го обсъдихме!
Но защо? - К'во?! 'Щото ни подценяват!
Подценяване? Какво ми пука… - Пак започна с тези глупости!
Като го видиш, ще му праснеш един в мутрата, нали?
Разчитаме на теб. - Да!
Буен…
Бил съм много буен по това време. Много буен!
Определено си такъв.
Ей, "Шибуко" втора година! Ще ви смажа физиономиите, копелдаци!
Идиоти! Мухъли! - Тоя там се напика!
Добре ли се справям? - Точно в десетката си, Такемичи.
Супер.
Вие сте значи.
Вие плюете по нашите хора.
"Шибуко" трета година!
Съвсем истински! - Тоя е Кийомаса.
Повече уважение, парцали!
Кийомаса е от Токио Манджи… - Токио Манджи…
Закъсахме я, Такемичи! Бързо, обади се на Масару!
Извинявайте!
Това е братовчед ми, Масару.
Кремките ги бяха продали, затова нося еклери.
Двете са напълно различни. Пълни противоположности!
Да… Пълни противоположности!
Това ли е "лудото псе"? - По-скоро е "лоялното псе"!
Вие идете да донесете кремки!
Ние дойдохме да се бием!
Да го сметна ли за шега?
Не. Нищо подобно.
Аккун, недей!
Няма да бягаме! - Не, откажи се!
Кийомаса ще ни смаже! Цял живот ще му слугуваме!
Какви ги дрънкаш? - Да се махаме от тук!
Не хитрувай, мишко!
Няма да те оставя да се измъкнеш така.
Така започна животът ми, пълен с безкрайни извинения.
По-високо, хайде! - Биеха ни ден след ден.
Накрая зарязах всичко и избягах.
Започнах да живея половин живот.
Съжалявам! - Боклук!
Нищо не се получаваше. - Махни се, защото пречиш!
Съжалявам! Извинявах се.
Извинявах се и се извинявах… Съжалявам.
Причината животът ми да е провал…
Тази причина е той.
Много съжаляваме! - На колене!
Тъпи червеи!
Долу, момченце! - От днес нататък всички вие
сте роби на Токио Манджи.
Какво чувам?! - Да, шефе! Ще служим с радост!
Само така, брато!
Сега ще ми обясните разликата между еклера и кремката в 50 страници.
Колко си мил, Кийомаса!
Тия дори не могат да пишат! - Ти също не можеш!
'Айде, до утре, мекотели!
Никой да не разбира, че съм ревал!
Аккун, жив ли си? - Да…
А вие?
Всички ли са добре?
А ти, Ямагиши? - Къде са ми очилата? Очилата ми!
Мерси.
Нали щеше да се виждаш с Тачибана?
Съжалявам, че ви замесих в това. - Млъквай!
Краката ти са като клечки! - Тъпо!
Що за спомени са това?
Аз едва минах през всичко това.
Защо трябва да го правя отново?!
Ей. - Такемичи, какво правиш?
Не се ебавай с мен!
Проклет да е тоя бог, който ме прекарва отново през това!
Аз вече знам, че животът ми не струва.
Знам, че животът ми не струва!
Тачибана Хината…
Как изглеждаше тя по това време?
Винаги изникваш внезапно.
Тачибана… Хината…
Пак ли си участвал в бой?
Трябва да те закърпим. Имам малко лепенки.
Боли ли те?
Извинявай. - Толкова много ли заболя?
Защо се биеш, щом боли толкова?
Не мислиш ли, че ти е достатъчно?
Писна ми преди 10 години.
Преди 10 години?
О, ами…
Забрави. Само се радвам да те видя пак.
Как така?
Видя ме вчера, виждаш ме днес. Ще дойдеш и утре, нали?
Всъщност аз…
След 10 години ще съм мъртъв.
Ако сега съм по средата на спомените си…
Ще умреш?
Не, ти няма да умираш.
Какво? Тоест?
Даже и питаш!
Понеже си силен.
Аз да съм силен?
Но, ако предположим, че ще умреш след 10 години?
Нали през това време ще сме заедно?
За жалост, дотогава ще съм станал още по-голям боклук.
Тогава се постарай да не бъдеш.
И остани с мен през цялото време.
Защо излизаш с такъв като мен?
Прибирам се. Ще се видим утре.
До утре.
Ти в основното ли си? Големичък си. Колко си висок?
Хайде да седнем. Казах, че сядаме.
Това братът на Тачибана ли е?
Дай малко мангизи. Знам, че имаш. Ще ти купя някое хлебче.
Ей, какво се занасяте с тоя дребняш?
Ти пък кой си, бе? - Изчезвай, дребен.
Аз ли?! - Мисли се за много як.
Емоционално нестабилен съм точно в момента. Ще ви избия всичките!
Заповядай. - Мерси.
Не казвай на Тачибана, ясно? Знам, че изглеждам супер смотано.
Разбрах. Няма да кажа на сестра си.
Ти си голямо момче. Би трябвало да можеш да се защитаваш!
Не ми харесва да се бия.
Загиналата Тачибана Хината… Групата Токио Манджи…
Тачибана Наото… Констатират смъртта им…
Какво ти е? - Схванах го…
Точно така! Ти трябва да я защитиш! Трябва да пазиш Тачибана!
Как така… - Звучи откачено, но ме изслушай!
Аз умрях преди 10 години. И изведнъж отново съм ученик в гимназията!
Ако щеш вярвай, но след 10 години, на първи юли,
ти и сестра ти ще бъдете мъртви!
Инцидент с камион! Заради някаква война
на престъпната банда Токио Манджи.
Престъпна… - Слушай ме!
Ти трябва да защитиш Тачибана!
Съжалявам, но…
Аз разбрах за това от телевизията.
Съвсем безполезен съм.
Даже не знам какви ги дрънкам, след като това е спомен.
Разбери, винаги съм харесвал сестра ти
повече, отколкото съм признавал.
Сега си спомням това.
Чудя се дали тя ми обръща внимание.
Макар че съм едно лайно…
За какво говориш? - Все тая, запомни!
След 10 години, на първи юли!
Аз ще се отправя към следващия си спомен.
И ще разчитам на теб.
Добре ли си?
Аха, събуди се.
Мъртъв ли съм? - Не, жив си.
Жив? Жив, дори и след смъртта? - Да.
Жив съм! Слава богу! - Точно така.
Детективът е бил там случайно. Било е за малко.
Радвам се да те видя, Такемичи. - Наото? Защо си в костюм?
Пак ли спомен?! Какво става? Къде съм?
Днес е втори юли 2020.
Радвам се, че не се напика в гащите. - Никакъв шанс!
Но все пак… защо и ти си жив?
Знаех си!
В предишния ти свят съм мъртъв.
Не, не, почакай. Какъв друг мой свят?
Онзи ден, втори юли 2010.
Ти говори с мен и ми предсказа бъдещето.
Каза ми, че аз и сестра ми ще умрем след 10 години.
Нали това уж беше спомен?
Ти си прескочил във времето.
Аз трябваше да съм мъртъв, но оцелях. Затова успях да ти помогна.
Връщане във времето? - Трябваше да умра вчера, нали?
Да, да, това го гледах по новините.
Ти ме предупреди и затова сега съм тук.
Съдбата ми се промени.
Повярвах на всичко, което ми каза тогава, затова сега съм детектив.
За да защитавам сестра си.
В този случай…
Тачибана?
Мъртва е. Само това не успях да променя.
Как така си оцелял само ти?!
Предупреждавах я много пъти, но тя просто не ме слушаше!
Разбира се! Тя няма нищо общо с Томан.
Заболя! Насилието… - Тази болка няма да изчезне.
Как така? - Забрави ли какво ми каза?
Томан са убийците на сестра ми! Бандата Токио Манджи!
Съжалявам… - Един човек ли не можеш да убиеш?
Изобщо не си пораснал за тези 10 години.
Сестра ми гледаше тази златна рибка от 10 години насам.
Спечелила я е, докато сте били на фестивал заедно, затова я прибрах.
Тогава Токио Манджи бяха само банда мотористи, но израснаха
и сега са взели страха на повечето от другите банди.
Имат си собствена наркомрежа.
Казват, че повечето от най-странните събития са тяхно дело.
От полицията изобщо не им хващаме дирята.
Това е прекалено!
Кой е този? - Сано Манджиро. Техният бос.
А това…
Най-важният човек в Томан, Кисаки Тетта.
Ако не се бяха срещнали, бандата нямаше да съществува сега.
Нямах друга причина да те потърся. Искам пак да се върнеш назад.
Глупости, ти си се побъркал! - Можеш, ако ми стиснеш ръката.
Помня, че като го направихме преди 10 години,
нещо от ума на старата ти версия сякаш изчезна.
Невъзможно… - Мисията ти ще е
да се върнеш там и да попречиш на тези двамата да се срещнат.
Те се запознават през юли 2010-а.
Тръгвам си, тръгвам си! - Такемичи!
Не, не мога да го направя! Не и не!
Защо избра тъкмо най-бездарния човек?
Аз ти повярвах преди 10 години! Сега е твой ред да повярваш на мен!
Искам да вярвам, че когато се върнеш обратно тук,
това ще е свят, в който сестра ми е жива.
Свят, където Тачибана Хината е жива?
Свърши работата и ми стисни ръката в миналото, за да се върнеш тук.
Само да вметна, че не се смятам за способен.
Какво би постигнал един… - Такемичи.
Моля те да промениш съдбите ни.
Ей! Гледай към опонента!
Коя дата сме днес…
Добре ли си, Такемичи?
Аккун. Макото. Такуя. Ямагиши.
Значи наистина съм тук. - Много ясно.
Нямаше как да откажем. - Защо?
Не се прави! Това е бой със залози, организиран от Томан!
Бой със залози! Помня това.
Помня, че Кийомаса ни накара да участваме.
Следващият!
Такуя от гимназия "Мизо"!
За "Шибуко"…
Кишино!
Ей, Такуя, ще се оправиш ли? - Нали боледуваш често.
Ще отмъстя за теб, Такемичи. Ако спечеля…
Разбързайте се! - Такуя…
Бих заел твоето място…
Но ако се опълчим на Кийомаса, ще умрем!
Нямам друг избор…
Какво има, Аккун?
На седми юли Аккун наръга Кийомаса.
Ако не те убия, никога повече няма да се смея!
Хей, кой ден сме? - Седми!
Ходеше ми се да гледам фойерверките за Танабата.
Аккун, спри.
Такемичи…
Защо… Защо ме спря?
Върни се при другите.
Аз ще го направя.
Всички да спрат!
За кого се мислиш, че да спираш боя?!
Тия дуели са много скучни.
Кийомаса!
Крал срещу роб, един срещу друг.
Да се бием.
На мен ли говориш?
Кой друг се мисли за богопомазан?!
Такемичи… - Разчистете мястото!
Какво му стана на тоя?!
Кийомаса.
Ти нали си от Томан?
Ако спечеля…
Ще ми уредиш среща с боса, Сано Манджиро.
Проклето копеле. Нямаш право да изричаш името на Майки.
Просто умри. Веднага!
Такемичи!
Колкото и да бягаш, колкото и да се извиняваш,
остатъкът от живота ти ще е лайнян.
Тогава се постарай. И остани с мен през цялото време.
Такемичи, стига толкова! - Кийомаса, бий се с мен!
Такемичи! - Спри!
Вдигате твърде много шум.
За първи път се опълчвам срещу нещо,
което искам веднага да изчезне.
Всички да млъкнат.
Ставай, проклет да си!
Ако спечеля…
Ще се видя със Сано Манджиро.
Нищожество. Хей!
Някой да даде бата. - Такемичи! Стига!
Такемичи! - Ще умреш!
Вече се доказа, спри! - Не става!
Никъде няма да ходя!
Дори аз
имам добри причини да не бягам.
Ей, подай ми бата!
Супер!
Да те видим.
Ако искаш да спечелиш, ще трябва да ме убиеш.
Хей, Кийомаса.
Губиш си публиката.
О, не… Това… - Добър ден, бос!
Добър ден!
Босът на Томан?!
Не, това е Дракен, заместникът му.
По-ниският е Майки, босът.
Водачът на Томан?
Ето така се поздравява един бос.
Казват, че човек би могъл да отнесе глава с това, но не съм пробвал.
Искаш ли да се пробвам?
Не, много съжалявам!
Как ти е името? - Ханагаки…
Такемичи.
Ясно.
Такемитчи, значи. Такемитчи.
Сега станахме приятелчета, нали?
Какво? - Щом Майки го казва, значи е така.
Нали, Такемитчи?
Е? Кой провежда боя със залагания?
Бойните игрички са тъпи.
Не проваляйте репутацията на Томан!
Съжаляваме!
Какво има, бос?! - Кенчин…
Изпуснах си дораякито.
Още може да се яде! Правилото със секундите!
Вдигнете го, хайде! Бързо! - Вече не ми трябва.
Такемитчи, ще се видим пак!
Значи това е…
Сано Манджиро…
Това не е ли краят на робията ни?!
Да! Краят е!
Я легни за малко. Легни, легни!
Ти вече си Такемитчи, ясно?
Щом Майки го казва, значи е така.
Точно като него си! - Така ли?
Благодаря.
Е, този път напиках гащите.
Онова беше наистина много яко от твоя страна.
Такуя. Беше толкова як!
Я повтори?
Какво? Нищо не казах. - Бъзикаш ме!
Нищо подобно. Не съм!
Това вече е прекалено.
Всичко е наред. Ударих се на един парапет.
Парапет?
Боже, защо трябва да се биеш всеки ден?
Е, бих предпочел да си живея спокойно, ако можех.
Толкова е сладка!
Всичко си е струвало! Бих предпочел да живея тук.
Тя все пак е моето гадже.
Да можех да съм момче…
Какво? - Така щях да мога да те защитавам.
Ами…
Нека просто е обратното. Аз ще защитавам теб, Хина.
Не мога да си представя свят, в който теб те няма.
Затова ще те защитавам.
Обърна се към мен с първото ми име…
Минахме периода с фамилията.
Аз бях…
Бях голям кретен досега.
Бягах от това, което не харесвах.
Живеех с безкрайни извинения.
Просто…
Наото!
Значи се върна.
Да. Ръката ти се появи в "правилното време".
Значи хипотезата ми е вярна. Кога и в колко часа се върна там?
Мисля, че е било около 17 часа на седми юли.
А кога се здрависа с мен? - Около 20 часа?
Всъщност, какво става с мен тук? - Както и предположих. Знаех си!
Питах те какво става с мен тук. - Докато си в миналото,
душата ти напуска тялото и си като заспал. Като в кома си.
Явно се връщаш в същите ден и час, в които тръгваш.
Ако се върнеш днес например, в миналото ще е същия ден.
И ако в миналото прекараш седмица, тук също ще е минала седмица.
Така ще ме уволнят от работа. - Какво ти пука?
Тук е заложен животът на сестра ми. Задачата?
Да, запознах се с Майки. - Майки?
Босът на Томан, Сано Манджиро.
Толкова бързо… - Не съм виждал Кисаки обаче.
Не, за него можеш да забравиш.
Но нали не бивало да се срещат?
Съсредоточи се върху убийството на Сано.
Ако Сано Манджиро умре, няма да има никаква среща.
Така и сестра ми няма да умре, толкова е просто.
Не…
Не мога да… - Знаеш ли какво са вършили Томан?
Босът им, този, който уби сестра ми, той заслужава ли да живее?
Но, да убия Майки?
Чакай, какво имаш предвид с "убийство" въобще?
Ей, вие! Външни хора не могат да влизат тук безнаказано!
Майки? - Хей! Открих те, Такемитчи!
Опасно е да ни се обръща гръб.
Ей, Майки, давай!
Такемитчи, да се поразходим. Сега съм свободен.
Разчистете пътя, боклуци.
Кенчин. Те са като килим.
Той ви повишава от боклуци в килим. Хайде. Подреждайте се.
Подреди се! - Да, шефе!
Приближете се един до друг, иначе не е удобно.
О, това ми харесва!
Как е, Майки? - Добре, много добре.
Наото… - Такемитчи?
Абсолютно невъзможно е да убия тоя демон.
Какво ти се яде? Такемитчи. - Не знам…
Обувки… Трябва да се преобуя. - Побързай.
Стойте на място!
Хина…
Ти пък коя си?
Какво направи току-що?
Какво планирате да правите с Такемичи?
Няма нужда да идва с вас. Да се връщаме.
Не, Хина, това… - Няма нищо.
Аз ще те пазя.
Мислиш, че можеш да биеш шамари и да ти се разминава?
Що за подигравка?
Не беше необмислено.
Щом става въпрос за Такемичи, винаги съм сериозна.
Моля те… Пусни я.
Нищо не чух.
Хина трепери цялата.
Пусни я, тъпак такъв!
Ти също трепериш, нали знаеш?
И какво от това?!
Обещах да защитавам Хина.
Няма начин да я предам отново.
Ясно, ясно.
А аз си мислех, че можем да сме приятели.
Е? Как искаш да умреш?
Само ми обещай едно.
Да не пипаш Хина и с пръст.
Такемичи… - Все едно ми пука!
Мъртъв си! - Адски заболя!
Все едно бих ударил момиче. - "Няма начин да я предам".
Мъжете вече не говорят така. Закоравял романтик такъв!
Не, не съм го казвал!
Да, каза го. - Не, не съм!
Наистина ме изненада.
Мерси…
Извинявайте!
Вие негови приятели ли сте?
Беше огромна грешка! Съжалявам! - Просто не е разбрала!
Г-це Приятелка… мога ли да ти го отнема за малко?
Вървете, вървете, аз се връщам в клас.
Чао! - Ами аз?
Ти идваш с нас. - Не…
Помисли само!
Тя си помисли, че крадем Такемитчи и удари шамар на Майки.
Направо ме стресна!
Много съжалявам, наистина.
Сладка е, не са останали много такива.
Но да я пазиш, ако нагази в блатото.
Тъй вярно!
Трябва да питам…
За какво ти е да имаш приятел като мен?
Много тъп въпрос.
Ние сме като от два различни свята, схващаш ли?
Нима? Но дишаме един и същ въздух.
Имах брат, с 10 години по-голям. Обаче той умря.
Много безразсъден човек. Беше слабак,
но предизвикваше в пъти-по-силни от него за едно мигване на окото.
Ти ми напомняш за братлето, Такемитчи.
Макар че той не беше такъв грозник.
О, не…
Никой вече не смята побойниците за готини, нали?
По времето на брат ми, всичко беше много гот.
Всички бяха здравеняци, постоянен бой.
И проблемите им си бяха само техни.
Какво му е лошото на това?
Трябва да направят място,
където такива като нас да си живеят свободно.
Аз ще върна доброто старо време.
В Томан всеки един е готов да се жертва за приятелите си.
Да се жертва…
Ще стигнем докъдето можем.
Искам да си част от това, Ханагаки Такемичи.
Започнах да те харесвам.
Има купища здравеняци, способни в боя.
Но такъв, който се бори за нещо, което му е скъпо…
Няма много като теб.
Искаш ли да дойдеш на срещата ни?
Среща ли?
Ако отида там…
Всичко ще е наред.
Ей, нещастник!
К'во зяпаш тука, а?! - Съжалявам! Съжалявам!
Изчезвай. - Съжалявам!
Беше ясно, че ще е така. Така стават нещата…
Охо, Ханагаки.
Кийомаса. - Било, каквото било, бих казал.
Добре.
Може би е добре… - Това важи за миналото.
Нищо не съм споменавал за бъдещето!
Добър вечер! - Добър вечер!
Ей, Кийомаса!
С кой акъл се явяваш тук?
Сваляй униформата. Не си поканен.
Време е да започваме! - Да!
Всичко се промени изведнъж…
Днес се събрахме, за да си поговорим за Мьобиус.
Ако скочат срещу нас, ще бъде голямо меле.
Не знам дали сте чули вече,
но най-добрият приятел на Па е бил бит техния Осанай.
Няма да оставим това така!
Искаш дуел с мен ли?
Не им пука дали нараняват жени и цивилни.
Ние не приемаме такива неща, нали?!
Какво решаваш, Па? Ще се биеш ли?
Мьобиус са голяма работа.
Няма да се измъкнем леко.
Ще ви донеса само проблеми. - Не те питах това. Да или не?
Искам да се бия.
Искам да убия шибаните копелета!
Много ясно.
Да чуя!
Има ли някой, който мисли,
че отмъщението за приятеля на Па не си струва?
Някой да го е страх от Мьобиус,
въпреки че са посегнали на приятел на Па?
Няма такива, разбира се!
Значи е решено.
Ще смажем Мьобиус!
13-ти юли.
На фестивала Мусаши ще е решаващата битка.
Страхотно!
Това е водачът на Томан…
Кой пък си ти?
Мисля, че Майки и другите са добри хора.
Сано да е добър? Сигурно се шегуваш!
Смаза всички в училище, води Томан и е истински злодей!
Но не е наистина зъл. - В ред ли си? Той уби сестра ми!
Искам да си плати, бих го убил! - Не ти се бъркаш!
Когато Хина се обърка и му удари шамар, той се усмихна и й прости.
Точно така, той е усмихнат и засмян човек!
Чуй…
Сегашните Томан не са това, към което Майки се цели.
Затова искам да се срещнем лично и да поговорим.
Искам да знам защо са се променили.
Това е без значение. Ако убиеш Сано в миналото,
това слага край на бандата. Само така ще спасим сестра ми.
А и е невъзможно да срещнеш сегашния Сано.
Освен ако не познаваш някой на висока позиция в Томан.
Е… Може и да има такъв.
Какво… Това е Аккун!
Сендо Ацуши не би трябвало да е в Томан.
Арестуват го заради онзи Кийомизу. - Аз го спрях тогава.
Спрях го. Какво? Наистина го спрях. Да, направих го.
Нещата, които съм преглеждал, са се променили.
Как така?
Такемичи.
Дори и да се срещнеш със Сендо, не казвай нищо ненужно.
Ти няма ли да дойдеш?
Отиваш при човек от Токио Манджи, а аз съм полицай.
Добре дошли. - Добре дошли!
Добър вечер. - Имате ли резервация?
Аз дойдох при Аккун…
Приятелят на собственика, г-н Ханагаки, нали така?
Да. - Той ви очаква във ВИП стаята.
Той е собственикът…
Радвам се да те видя, Такемичи.
Да, аз също.
Аз…
Чаках те да дойдеш.
Страхотно!
Добре се справяш. Изобщо не си се променил.
Бих искал да можех.
Аз те харесвам и такъв.
Значи сега притежаваш този огромен бар.
Светът ти е напълно различен от моя.
Но тук няма нищо.
Онзи тип, с който дойде, е ченге, нали?
Не точно…
Тачибана Наото.
Вероятно е братът на Тачибана Хината.
Този, който те спаси, когато беше паднал на релсите.
Откъде разбра за това?
Защото бях аз.
Онзи ден…
Човекът, който те блъсна от платформата…
Бях аз.
Невъзможно. - Истина е.
Опитах се да те убия. - Спри!
Стига с тези глупави шеги!
Ти никога не би…
Не би направил…
Ти се опита да намушкаш Кийомаса, за да спасиш приятелите си!
Ти си силен, добър…
Аз мисля…
Мисля, че ти си най-добрият ми приятел.
Макар да не съм те виждал от 10 години,
нищо не променя мнението ми
и нищо няма да го промени!
Радвам се да го чуя.
Но все пак се опитах да те убия.
Сега съм роб на Кисаки.
Той ме плаши до смърт.
Изобщо не се промени за тези 10 години.
Къде се объркаха нещата?
Сега в Томан е напълно различно.
Когато Дракен умря,
Майки се промени.
Дракен…
Мъртъв?
Не биваше да умира.
Чудех се…
Дали случайно не пътуваш през времето?
Иначе много неща остават необясними.
Как успя да разбереш, че се каня
да намушкам Кийомаса?
Как Тачибана Наото знаеше кога ще паднеш на релсите?
Бъзиках се!
Винаги съм искал да се шегувам и да се усмихвам, както тогава.
Това заболя!
Заболя ли? - Много!
Дай ми минутка, носът ми тече.
Аккун?
Не съм много сигурен,
но знам, че ти се стараеш, по свой си начин.
Аккун, слез от там.
Знаеш ли, наистина ти се възхищавам.
Как стоиш здраво на краката си, макар и като ревльо.
Аккун, веднага слез от там!
Ако…
Ако наистина пътуваш през времето…
Измъкни всички ни от това.
Нашият герой ревльо.
Аккун.
Аккун!
Аккун! Аккун! - Такемичи!
Аккун… Аккун! - Такемичи!
Аккун!
Аккун! Не! Аккун!
Аккун!
Аккун! Аккун… Аккун!
Добре ли си?
Ти нали имаш случай?
Ще отида. - Няма нужда.
Информирах ги за ситуацията. Трябва да си починеш.
Наото…
Скоро Дракен… Не…
Трябва да проучиш Рюгуджи Кен.
Не, трябва да се успокоиш… - Трябва да разбера сега!
Аккун ме предупреди.
Каза, че Майки се е променил. Ако Дракен оживее,
Томан може и да не станат опасни.
Доколкото помня, Рюгуджи е наръган в стомаха
в някаква битка между банди.
Били са малолетни, затова не знаем името на извършителя.
Веднага ще проуча.
По някакъв начин знаех, че няма да мога да спася Хина.
Че няма да мога да променя нищо.
Но вече не става въпрос дали мога, или не.
Всичко зависи от мен.
Такемичи… Ти си се променил.
Какво значение има дали аз се променям?
Важно е да променя съдбата, нали?
Такемичи…
Още нищо не си разбрал, а ме пращаш обратно?!
Чух, че Макото толкова си търкал оная работа, че му станала черна.
Много е смешно.
Аккун?
Това си ти, Аккун! - Какво ти стана?
Аккун! Ти си, Аккун! - Ей, идиот…
Аккун! Аккун! - Ама какво те прихвана?!
Спри се, мамка ти!
Побърка ли се, Такемичи?!
Значи си жив!
Значи си жив…
Аккун, извинявай! Трябва да ида при Наото.
Идиотът се здрависа с мен, преди да проучи нещата.
Какво беше всичко това?
Аккун!
Сигурен съм, че ще станеш такъв фризьор,
какъвто си се представяш!
Напълно сигурен съм!
Естествено, че ще стана, тъпако!
Ще се видим в училище!
Хаваите?!
Тоя мухъл недорасъл! - Училищните екскурзии лоши ли са?
Добре де, все тая. Разбрах! Тръгвам за Хаваите!
Такемичи! Ще се видим утре, нали?
Утре?
Какво беше утре? - Сериозно?!
Обеща ми да идем на фестивала Мусаши!
Ще смажем Мьобиус!
Рюгуджи е наръган в стомаха в някаква битка между банди.
13-ти юли. На фестивала Мусаши ще е решаващата битка.
Фестивалът е решаващата битка! - Решаваща битка?
Някой от Мьобиус намушква Дракен.
Кой ден сме днес? - 12-ти.
Утре… Спомних си една спешна работа. До скоро!
Винаги се появяваш внезапно.
Трябва да ги накарам да забравят за боя!
Иначе Дракен, Аккун и Хина ще умрат!
Тя е гадже на приятеля на Па.
Да.
Разбили са й главата и лявата й ретина е отлепена.
Цялата е в синини и вероятно ще остане с белези по лицето.
Мьобиус…
Какво търсите тук?!
Причинихте това на дъщеря ми и смеете да идвате тук?!
Да ви няма, нищожества!
Скъпи… - Вън, боклуци!
Аз не съм докосвал момичето.
Много съжаляваме за случилото се. - Не им се кланяй, Кенчин!
Какви ги вършиш?! - Просто го направи.
Отговорността е изцяло наша.
Много съжаляваме за случилото се.
Мислите, че с няколко поклона
дъщеря ми ще оздравее?! Вие сте позор за всички нас!
Майки! - Моля те, спри!
Защо?
Защо трябваше да се случи с нея?
Върнете ми я обратно!
Върнете ми дъщеря ми!
Всички членове на Томан
имат семейства.
Имат близки, за които ги е грижа.
Не бива да нараняваме външни хора.
Приятелите и семействата им не бива да страдат.
Ще се оправяме с нашите си проблеми
в нашия си свят.
Поклоните наистина са ненужни.
Но трябва да се грижиш за другите и да имаш сърце.
Кенчин, ти си твърде добър.
Извинявай, Кенчин.
Радвам се, че си тук с мен.
Така си и мислех.
Дракен е сърцето на Майки.
Ако продължи да живее…
Томан няма да се променят.
Чакай!
Я, Такемитчи. Какво става?
Може ли да се откажете от боя
с Мьобиус?
Ти да не се побърка?!
Нямаш право да се обаждаш само защото си приятелче на Майки!
Каква е причината?
Просто… Имам много лошо предчувствие.
Възможно е някой да умре.
Те пречукаха Макс! Майната ти! - Не казвам да им простим!
Просто… - Аз реших, че ще се бием.
Томан ще се бият с Мьобиус. - Майки!
Много ме дразниш! - Пачин! Хей!
Какво казваше? Кой ще умре?
Това… - Виж ти.
Такемитчи явно има идеи, но не мога да отложа боя.
Майки… - Понеже те вече са тук.
Мьобиус! Това отиде твърде далеч!
Чух, че си търсите боя.
Решихме да ви улесним.
По-късно ще плащаш за превоза.
Не! Не се бийте!
Момичето от предишния път беше доста по-силно.
Очаквах да не струваш пукнат грош, Осанай.
Той е мой. Само мой е!
Не, Пачин! Не се бий с Мьобиус!
И ти си?
Бокс, така ли? - 'Айде.
Давай, давай, давай!
Пачин! - Стой и гледай.
Това е неговата битка.
Но той губи.
Майки, трябва да ги спрем! - Защо? Той още не се е отказал.
Ужасен си. Жесток си, Майки.
Така, така, стой мирно. Сега ще усетиш Куката.
Съжалявам. Такъв съм лигльо…
Какви ги говориш? Не си загубил.
Тоя какви ги дрънка?! - Както и да го гледаш, загубил е!
Лази на колене!
Ще пробваш ли, Майки?
Мъртъв си след 10 секунди.
Който смята, че Па е загубил, да пристъпи напред.
За да го убия по-лесно.
Томан ми принадлежат.
Моите хора никога не губят.
Вашият шеф е бит от нашия, Майки.
От сега нататък Мьобиус
са част от бандата Манджи.
Свърши ли се?
Майки! Внимавай! - Майки!
Не можах… да го спра.
Ще ти кажа защо загуби.
Само боклуците правят такива идиотски грешки.
Ще си навехна ръката!
Кенчин, той вече не те чува.
Прав си.
Мерси, Такемитчи. Спаси положението.
Моля.
Дракен още е жив. Проблемът с Мьобиус приключи.
Хина и Аккун със сигурност ще са живи в бъдещето.
Мисията е завършена!
Днес стават точно 10 години.
Дракен е жив, вътре в теб.
Това никога няма да се промени.
Такемичи е на този ден преди 10 години.
Загиналата жена е Тачибана Хината, 27-годишна. В болницата…
Не знам коя да избера…
Нека е тази.
Успях, успях! - Леле, супер!
Завиждам на Текимичи. За фестивала ще си има Хина.
А това как е? - Шегуваш ли се?!
Нямаш нищо против Такемичи да загуби девствеността си днес?!
Друг път! Няма да го допусна!
Семето е засято.
Тази ще си я гледам вкъщи. - Имаш ли аквариум?
По-добре да вземем.
Мьобиус…
Хина… Извинявай.
Какво има? - Изчакай ме тук.
Много съжалявам!
Майки, къде се дяна?
Кенчин закъснява.
Какво търсят Мьобиус тук?
Кийомаса…
Дракен е виновен за това, че ме изритаха от Томан.
Загубих всичко.
Но той е чудовище, не можеш да го свалиш лесно.
Намушкай го и удряй, докато спре да мърда.
Битката още не е приключила.
Не още…
Битката не е свършила. Съдбата още не се е променила!
Убиецът на Дракен
е бил Кийомаса!
Ей, Кийомаса! Виж какво си намерихме!
Какво правиш, Дракен?
Мислиш, че приключихме ли?
По-лесно е да ви смазваме един по един!
Тия копелета се бавят твърде много. Ей! Ще им дадем ли да разберат?
Трябва да им остане нещо в главата!
Кой изобщо ни каза да дойдем тук? - Осанай.
Един от трети отряд… - Не е бил от моите, а от твоите.
Мислех, че е от твоите!
Така значи. Пречиш. Мръдни. - Майки!
Някой може да умре.
Ти пък кой си?
Не Дракен заслужава да бъде до теб.
Трябва да съм аз.
Какво зяпаш ти, бе?!
Давай, давай!
Той е чудовище.
Мислиш се за по-як, защото вече се влачиш след Майки, а?
Мислиш ли?!
На колене! - На колене!
Ще сте ми роби доживот.
Ясен ли съм?!
Съжалявам…
Тоя говори нещо. - Говори със стомаха си.
Съжалявам.
Такемичи?
Такемичи!
Добре ли си, Такемичи?
Хина. - Веднага ще ги махна.
Остави ме на мира.
Просто ме остави на мира!
Ако бях…
Като Дракен…
Ако бях като Майки…
Ако не бях толкова безполезен…
Мамка му!
Наистина не мога да направя нищо.
Аз съм нещастен боклук!
Колкото и да се опитвам,
нищо не мога да променя.
Никого не мога да спася.
Вече ти казах.
Ти си силен.
Помниш ли първата ни среща?
Пусни ми! - Не мога да си тръгна.
Не ми трябва мнение! Идвай! - Достатъчно, или ще пострадаш!
К'во? Ей, дребен, на мене ли говориш?
Писна ми вече, изпроси си го!
Какво мислиш? Хубаво ли е така?
Ти на кого приказваш?! - Бърши, че подът е оплескан.
Веднага!
Да не си идиот? Ще си платиш! На парчета ще те направя, копеле!
Спри, моля те! Вече ме боли…
Момиче! Викай полиция.
Тоя е луд! - Излитай бе, кретен!
Съжалявам. Нищо друго не ми хрумна.
"Не мога да го направя".
"Безполезен съм". А целият трепереше.
Винаги изглеждаш така отчаян.
Вярно е, че не си Дракен.
Не си и Майки.
Лесно плачеш за другите, без да се стесняваш.
Тревожиш се за тях от цялото си сърце.
Макар да не можеш да направиш друго,
това е, което си ти, Такемичи.
Ето затова те харесвам толкова,
Такемичи.
Заболя! - Добре… Добре ли си?
Не.
Не и не! Това съм аз, нали?
Макар и да съм такъв…
Аз се кълна, че ще те пазя, Хина.
Ще те намеря
и след 10 години.
Със сигурност ще те видя там.
Ще се справиш!
Това вече е прекалено, копеленце.
Просто лягай долу. На помощ ли се надяваше?
Знаех, че си тъп, но пък да си и глух?
Аз не съм сам.
Това е моторът на Майки.
Хей, ти, големеца ей там! Как ти беше името?
Мамка ти, Майки! - Осанай!
Чия коса дърпаш ти, а? - Мицуя от втори отряд. Тоя е здрав.
Доста са! По колко за всеки? - Па, не пробвай да броиш.
Карахте ни да чакаме, за да причакате Кенчин.
И какво? - Кой стои зад всичко това?
Не е нужно да знаеш.
Пък и аз ще те убия бързо.
Можеш ли да се движиш, Кенчин?
Нали фестивалът беше днес?
Кръвта ми направо ври!
Не се ебавайте с нас!
Хванете ги!
Пречукайте ги!
Проклет да си, Осанай!
К'во се случва?!
Направо капнах.
Вече няма да има мир за Томан.
Войната вече започна!
Дракен!
Кийомаса.
Със сигурност стигнах дроба.
Предай се.
Да!
Дракен…
Дракен! Дракен!
Дракен?
Дракен! Дракен!
Дракен… Намушкаха Дракен!
Дракен!
Дракен! Дракен!
Махнете се, мамка ви!
Нямаш време за другите!
Дракен… Дракен!
Той е жив.
Жив е! Дракен е още жив!
Такемитчи! Погрижи се за него!
Аз?
Аз ли…
Само ти имаш възможност!
Аз няма…
Няма да позволя да умрат още хора!
Няма да те пуснем. - Ханагаки!
Давай, Такемичи! Остави това тук на нас!
Такемичи, ти нали още си девствен?
Вече повиках линейка.
Само малко…
Само още малко…
Копеле, защо трябваше да се замесиш?
Благодаря ти.
Такемитчи.
Сигурно много ти тежа.
Сам ще… си бърша задника.
Остави ме долу.
Аз ще се оправя с него.
Дракен.
Мислеше, че ще избягам? Мислеше, че ще се ужася?
Не се занасяй с мен!
Млъкни и си почивай.
Тази битка е моя.
Това е моето лично…
Отмъщение.
За какво изобщо говориш? - Да приключваме с това.
С дуела ни от по-рано.
Значи мога да заложа…
100 милиона йени на Такемитчи.
Умира ли ти се? - Кой ще умира, кретен такъв?!
Аз…
Винаги съм обвинявал единствено теб.
Стани.
Мислех, че всичко е заради теб!
Че животът ми е такъв заради теб.
Но… Разбира се, че не е възможно!
Страшно досаден си, лайно такова!
Няма повече…
Няма да те оставя да ми провалиш живота!
Ще те пречукам и ще си върна всичко!
Копеле! Не пробвай тая тъпотия с хапането пак!
Не ми пука дали е тъпо! Не ми пука дали е срамно!
Защото това съм аз. Такъв е Ханагаки Такемичи!
Хей, Мицуя, Па. Живи ли сте?
Още мърдам.
Ами Дракен?
Добър вечер!
Защо се забави, Майки?! - Къде беше досега?
Я да мълчите. Ето, вземете си от това.
Не му е времето да се тъпчем! - Просто яж. Давай, давай.
Всички трябва да хапнат.
Знаете ли, Кенчин…
Той винаги е бил много добър с думите.
Той няма да умре тук.
Обещал ми е винаги и до последно да ме следва.
Затова му вярвайте.
Беше много близо до смъртта.
Операцията е успешна.
Да!
Кенчин.
Как смееш да ме тревожиш така!
Кенчин.
Пак ще се видим, благодаря. - И аз благодаря.
Наото! Къде е сестра ти? Къде е Хина?
Винаги изникваш внезапно.
Хина…
ТОКИЙСКИ ОТМЪСТИТЕЛИ Превод: GFotaku ® 2021