‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אין מה לחגוג.‬
‫יום הולדת שמח!‬
‫מזל טוב!‬
‫אנחנו צריכים להשתכר.‬
‫בהחלט.‬ ‫-רוסיטה.‬
‫היי, מותק.‬
‫הוא מתכנן את המתקפה הבאה.‬
‫אין מה לחגוג.‬
‫זה רק צירוף מקרים. יהיה בסדר.‬
‫אי אפשר להעמיד פנים שלא קורה כלום,‬ ‫תראי מה קרה לבנים.‬
‫או לאלכס. תראי מה הוא עשה ללוקרים.‬
‫הם בחיים, וניקו את הלוקרים.‬
‫רוסיטה, תבטלי את המסיבה.‬
‫לא אבטל את המסיבה שלי.‬
‫בוקר טוב. בוקר טוב, גבירותיי.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-היי, חברים.‬
‫בוקר טוב. שלום.‬
‫מישהו ראה את לולו?‬
‫שלום מריאנה, סנטיאגו. מאמרים מצוינים.‬
‫תודה.‬ ‫-בטח.‬
‫- מנהל -‬
‫מיגל, מה אתה עושה כאן?‬
‫מה את עושה?‬
‫תנו לנו דקה, בבקשה.‬
‫שב, בבקשה.‬
‫מוזר, נכון? למה?‬
‫הבחור הזה.‬ ‫-פחדת נורא.‬
‫אין מצב.‬ ‫-ועוד איך.‬
‫נו, באמת.‬
‫מה המניאק הזה עושה כאן?‬
‫אתה חוצפן.‬ ‫-תתחפף, ראוליטו.‬
‫כוון לראש שלו.‬ ‫-מה מצחיק, מניאק?‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫-אף אחד לא רוצה אותך פה.‬
‫אתם תכו אותי?‬
‫זה יהיה מטופש. ישעו אתכם.‬ ‫-פבלו, ראול, שבו.‬
‫כן, המורה.‬
‫דאריו, ארנסטו, גם אתם.‬
‫נתראה אחרי הלימודים.‬ ‫-גם אני אבוא.‬
‫חתיכת חרא מטומטם.‬
‫הוציאו ספרים, בבקשה.‬
‫סליחה, אפשר להפריע לרגע?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫המורה סוסנה…‬
‫כלומר, המנהלת רינקון גיארדו‬
‫רוצה לומר דבר מה.‬
‫תודה. טוב, כפי ששמעתם,‬
‫החל מהיום, אהיה המנהלת של בית הספר הלאומי.‬
‫למה? פיטרו את קנטניה?‬
‫לאור אירועי הימים האחרונים,‬
‫הוועד החליט לפטר אותו.‬
‫אז מעכשיו אני אוודא‬
‫שהפושע ישלם על מעשיו.‬
‫שמעת את זה?‬ ‫-הדלת שלי תמיד פתוחה, אם תצטרכו משהו.‬
‫יש שאלות?‬
‫הוא פוטר כי הוא מניאק?‬
‫שקט. נטליה, אל תדברי כך על מר קנטניה,‬
‫אלא אם תרצי להיות הראשונה שתושעה.‬
‫בסדר. כן?‬
‫יהיה טקס פרדה מקנטניה?‬ ‫-כן.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫כלומר…‬ ‫-משהו פשוט.‬
‫הוא מנהל ותיק מאוד.‬ ‫-משהו פשוט.‬
‫טוב, מעכשיו והלאה,‬
‫נוודא שאנחנו שומרים על ערכי בית הספר.‬
‫ראול, אוכל לדבר איתך במשרד שלי?‬
‫שקט, בבקשה.‬
‫בוא.‬
‫שקט, בבקשה. תנו קצת כבוד.‬
‫נתראה אחר כך.‬ ‫-שקט, בבקשה.‬
‫אפילו לולו עדיפה על סוסנה. מה קורה פה?‬
‫קנטניה ידע מזה?‬
‫ברור.‬
‫לפחות הוועד לא ידע.‬ ‫-כן.‬
‫וגם לא בעלך, אני מנחש.‬
‫כי לעזאזל, כשאל גוארו כועס…‬
‫אולי תשתוק?‬
‫אולי תעשי לי טובה?‬
‫איך תשכנעי את כולם לרדת ממני?‬
‫תמונה יפה.‬
‫ככה זה. את צריכה ללמוד.‬
‫זה מה שאת צריכה לעשות. ללמוד.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫את דואגת לי?‬
‫לא השעו אותך.‬
‫לולו, נתראה אח"כ.‬ ‫-טוב.‬
‫תתנהג יפה.‬ ‫-כן.‬
‫היי, אני מצטער שאכזבתי אותך.‬
‫ברור שאתה סוחט אותם איכשהו.‬
‫ואת מתה לדעת איך.‬
‫אני רק רוצה להיות איתך.‬
‫אז אני מצטערת לאכזב אותך.‬
‫הנוקם כבר תקף אותנו, הוא לא ינסה שוב.‬
‫בדיוק, ואנחנו צריכים ללכת למסיבה‬ ‫כדי לוודא ששום דבר לא יקרה לאף אחד.‬
‫לא! למה לא?‬ ‫-למה לא?‬
‫בנאדם, תירגע.‬
‫אם אתה כל כך מודאג, זה יהיה בבית שלי.‬ ‫-רעיון טוב.‬
‫הנוקם לא ינסה משהו שם.‬ ‫-ברור שלא. טוב, זה סגור.‬
‫סופיה.‬ ‫-הקשיבו, מסיבה אצלי בבית!‬
‫זין על הנוקם! מי הוא בכלל?‬ ‫-בדיוק!‬
‫סופיה, גם הבית שלה הוא מקום מסוכן.‬
‫למה זה רעיון טוב?‬ ‫-תראה, בלי מסיבה אין נקמה.‬
‫אם אין נקמה, לא נוכל לגלות‬ ‫מי עומד מאחורי כל זה.‬
‫מריה, נוכל לדבר?‬ ‫-לא.‬
‫בבקשה.‬ ‫-אמרתי לא, בבקשה.‬
‫האקר מזדיין!‬
‫הינה ההאקר המזדיין.‬
‫מספיק כבר!‬
‫מספיק!‬ ‫-מה קורה, ראוליטו?‬
‫לאן אתם הולכים?‬ ‫-לשום מקום.‬
‫לא? איך היה?‬ ‫-נהדר.‬
‫נילחם בפעם אחרת. לא השעו אותי.‬
‫אז תחזור מחר?‬ ‫-פבליטו, די.‬
‫אני רק רוצה לוודא שנתראה מחר.‬
‫די, פבלו.‬ ‫-נתראה מחר.‬
‫תודה על הכל.‬ ‫-בבקשה.‬
‫היי…‬
‫מסור לאשתך שאני מודה לה על ההבנה.‬
‫בסדר.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫בכיף. תהיה רגוע.‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה קורה?‬
‫שמעת משהו על נטליה?‬
‫כלום. היא לא תספר כלום.‬
‫אל תדאג.‬ ‫-כן?‬
‫מה איתך?‬
‫למה אתה כזה רציני?‬
‫אולי לא היה כדאי לי לחזור לבית הספר.‬
‫ברור שלא, אבל תחשוב על זה ככה.‬
‫לפחות אתה יכול לצאת החוצה.‬
‫יום שישי היום.‬
‫זוכר את ימי שישי? הם היו מטורפים.‬
‫היה מטורף. תשתה בירה איתי.‬
‫מה?‬ ‫-תשתה איתי בירה, אל תבאס.‬
‫הינה, אתה כבר נראה יותר מרוצה.‬
‫טוב, אולי קצת.‬ ‫-לחיים.‬
‫תגיד לי כבר!‬
‫תעצמי עיניים.‬ ‫-אני פוחדת.‬
‫סמכי עליי.‬ ‫-בסדר.‬
‫עכשיו אני צריך לסמוך עליך. עצמי עיניים.‬ ‫-טוב,‬
‫לא אפקח עיניים.‬ ‫-בבקשה.‬
‫תספרי לאחור משלוש.‬
‫שלוש.‬
‫שתיים.‬
‫אחת.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫טוב, לא ציפיתי לזה.‬
‫מה דעתך?‬
‫אלו תלמידים מביה"ס הלאומי.‬
‫זה ציר הזמן של האירועים,‬ ‫החל מההודעה הראשונה.‬
‫כאן יש את המתקפות ואת הקורבנות.‬
‫אחת, שתיים…‬
‫שלוש.‬
‫חשבתי שעושים דברים כאלו רק בסרטים.‬
‫כולם סוממו, חוץ מאימו של לואיס.‬ ‫היא הותקפה בבקבוק תבערה.‬
‫כמובן.‬
‫אם הוא היה תוקף את האחרים ישירות,‬ ‫היו מזהים אותו.‬
‫בדיוק.‬
‫לכן אני חושב שזה…‬ ‫-מישהו מבית הספר הלאומי.‬
‫זה מדהים.‬
‫כל הכבוד.‬
‫דאריו התחיל לזחול,‬ ‫כאילו הוא מתחיל עם ארנסטו.‬
‫ארנסטו אמר "כן" ואז העיפו אותנו.‬
‫היינו די מסטולים, אבל…‬ ‫-ואו.‬
‫זה היה מטורף.‬
‫אני מתגעגע אליהם לפעמים, למען האמת.‬
‫תראה אותם שוב בקרוב.‬
‫מתי?‬
‫אל תתחיל, בבקשה.‬
‫לא להתחיל במה?‬
‫ברצינות, אחי.‬
‫מתי אראה אותם?‬
‫אתה באמת עושה את זה עכשיו?‬
‫מתי אראה את חבריי והוריי?‬ ‫לא אוכל להישאר כאן לנצח.‬
‫מה לעזאזל אתה רוצה?‬
‫מה אני רוצה?‬
‫אני רוצה את החיים שלי בחזרה.‬
‫איבדתי הכול בגללך, מניאק.‬
‫זה מה שאני רוצה.‬
‫אחי, חיית בשקר. מה יש לך?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫גם אני חשפתי את הסודות שלי. אתה לא מבין?‬
‫הם לא היו הסודות שלך.‬
‫חשפת את הסודות של אביך המושחת,‬ ‫לא את הסודות שלך.‬
‫מי בכלא? אבא שלך, לא אתה.‬
‫לא אתה. יצאת בסדר.‬
‫אתה טועה.‬ ‫-במה אני טועה?‬
‫תסתכל עליי. אני נראה לך מאושר?‬
‫וזו אשמתי?‬
‫מי נתן לך את הזכות לחשוף פרטים עליי?‬ ‫על כולם?‬
‫מי נתן לך את הזכות להרוג את לואיס?‬
‫אתה חתיכת מניאק, אתה שומע אותי?‬
‫דפקת לי את החיים.‬ ‫-תפסיק!‬
‫כל כך קל לך.‬
‫אתה חושב שאני מאושר?‬
‫אתה חושב שאני מרוצה מהחיים שלי?‬
‫אני מצטער!‬
‫אני לא רוצח מזוין!‬
‫אתה לא מבין, לא רציתי להרוג אותו!‬
‫אני מצטער.‬
‫אתה לא מבין.‬
‫מצטער שאמרתי את זה.‬
‫איזה חרא. לעזאזל.‬
‫לעזאזל. אני מצטער.‬
‫אני מצטער.‬
‫- נקמה עקיפה‬ ‫הנוקם -‬
‫- לולו, סוסנה -‬
‫- נטליה היא גנבת -‬
‫- ארנסטו, דאריו -‬
‫שכחנו את ראול.‬
‫לא, תראה, אני בטוחה שראול…‬
‫אתה צודק.‬
‫מה עם רוסיטה?‬
‫היא הייתה די עקשנית.‬
‫זה לא אומר שזו היא, אבל אולי.‬
‫אולי זה בדיוק מה שהיא רוצה שנחשוב.‬
‫אני יודע.‬
‫לא נתמקד בזהותו של הנוקם.‬
‫אנחנו צריכים לדעת איך הוא יתקוף.‬
‫כדי שנגיע לפני שהוא יתקוף.‬ ‫-בדיוק.‬
‫טוב, בוא נחשוב.‬
‫אם היינו הנוקם…‬ ‫-כן.‬
‫מה היינו עושים?‬
‫זה יותר מדי?‬
‫בסדר, בהחלט לא פצצה.‬
‫לא. בבקשה, לא.‬
‫בסדר.‬
‫מה אם…‬
‫ניצור כאוס?‬
‫מה לעזאזל? לא, אל תלכו!‬
‫מה קורה פה?‬
‫ואם זה לא ייצור פניקה?‬
‫מדהים!‬
‫כן!‬
‫ההורים שלך לא יכעסו?‬
‫למי אכפת?‬ ‫-זה כל כך סקסי.‬
‫את צודקת.‬
‫סתם מחשבה…‬
‫מה אם…‬
‫לא, בבקשה.‬
‫טוב, תורי.‬
‫אולי…‬
‫ננצל את העובדה שכולם שותים.‬
‫יום הולדת שמח!‬ ‫-תודה, מותק. לחיים!‬
‫שפכתי קצת. סליחה.‬
‫זו החולשה שלה.‬
‫טוב, זה באמת יותר הגיוני.‬
‫יותר טוב, נכון?‬ ‫-כן, זה…‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫אנחנו נאחר.‬
‫פישלתי.‬
‫אחי, זה בסדר.‬
‫לא, באמת.‬
‫אחי…‬
‫אולי נזמין כמה בחורות?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫מה, אחי?‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫למה לא?‬ ‫-אני לא רוצה.‬
‫בגלל סופיה?‬
‫כן.‬
‫נכון?‬
‫זה יותר טוב. אתה יודע מה תעשה?‬
‫תמצא מישהי אחרת ותשכח ממנה.‬
‫לא?‬ ‫-מעולם לא היית מאוהב, נכון?‬
‫לכן אתה חייב לעשות את זה.‬
‫אם אתה מאוהב, תגרום לה לקנא.‬
‫סופיה היא לא כזאת.‬ ‫-היא כן כזאת.‬
‫באמת. תמיד השגת כל בחורה שרצית, נכון?‬
‫עד עכשיו.‬ ‫-אז איך עשית את זה?‬
‫מה עשית, כדי שהן ישתגעו עליך?‬
‫אבל סופיה לא צריכה כלום.‬
‫אחי, כולם צריכים משהו. תהיה בטוח.‬
‫אתה מכיר את סופיה. בטח יש משהו שהיא צריכה.‬
‫תחשוב מה, ותן לה את זה.‬
‫אם נזמין כמה בחורות והיא תגלה,‬
‫היא תתקשר ותשאל "איפה אתה?" בתוך שנייה.‬
‫אתה תראה. זה בטוח. לאן אתה הולך?‬
‫אקבל את העצה שלך.‬
‫איזה חלק ממנה? בחייך!‬
‫לאן אתה הולך? באמת, לאן אתה הולך?‬
‫דמיינתי את זה אחרת.‬ ‫-כן, גם אני.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫תודה, מותק. תודה.‬ ‫-יום הולדת שמח.‬
‫אחיך הזמין חברים?‬
‫איך את יודעת שיש לי אח?‬
‫השיער שלכם.‬
‫אתם צובעים באותו המקום, נכון?‬
‫יפה מאוד. את חכמה.‬
‫מדי פעם.‬
‫הבאתם משהו לשתות?‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫אוי, לא.‬
‫בנות כמה אנחנו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫-לא ציפית לזה?‬
‫אוי, לא. פבלו, תפסיק.‬
‫אנחנו במסיבה.‬ ‫-נוכל לדבר?‬
‫באמת, פבלו, רק…‬ ‫-בפרטיות.‬
‫אולי תסתלק מכאן?‬ ‫-מי לעזאזל הזמין אותך?‬
‫אני, פבלו.‬
‫מה הבעיה?‬
‫לא מוזר שקלאודיה פה?‬
‫במקום לבלות עם אנשים בגילה?‬
‫לך מכאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫די, קלאו.‬
‫תבלו.‬
‫סבבה, ביי.‬
‫כן, זה מוזר.‬
‫לא ייאמן.‬
‫אתה רוצה לחטוף בשיניים?‬
‫לא, דריו. ארנסטו…‬
‫עוף מכאן.‬
‫תסתלק.‬ ‫-היי!‬
‫מה קורה פה?‬
‫תירגעו. אל תריבו כאן.‬
‫נעים מאוד, אני ראול.‬ ‫-תראה…‬
‫מותק אתה לא בדיוק מביא אנרגיה טובה.‬
‫אין לך סיבה להיות כאן. לך.‬
‫רק באתי לאחל מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫ולהביא לך מתנה.‬
‫חברים!‬
‫כמה משקאות.‬
‫למטבח, בבקשה.‬
‫הבאתי לך ויסקי.‬ ‫-בואו מכאן.‬
‫רוסיטה, מה אתה עושה?‬
‫עוד מישהו הביא משקאות? לא. אין בעד מה.‬
‫אני לא מחפש צרות.‬
‫אני לא אטריד אותך. תירגע.‬
‫אני רוצה לומר משהו לסופי. זה לגבי הנקמן.‬
‫בדיוק שם. תודה.‬
‫היי…‬
‫אני כאן, אם תשני את דעתך.‬
‫הוא אידיוט.‬
‫וזה הוא.‬
‫אולי כדאי שאבדוק מה הוא רוצה.‬
‫קדימה.‬ ‫-לא, כלומר, לבדי.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫אל תדאג.‬
‫רוסיטה המזדיינת.‬
‫מה יש לכם?‬
‫תסתלקו מכאן.‬
‫זה חדר השינה של רוסיטה. תנו קצת כבוד.‬
‫ובבקשה, אל תעשו ילדים לעולם.‬
‫סליחה.‬
‫יש לך ביצים ממש גדולות,‬
‫או שאתה פשוט טיפש.‬
‫לא נמאס לך מזה?‬ ‫-לא.‬
‫אני רק מתחיל.‬
‫חשבת שאני אניח לזה?‬
‫מספיק.‬ ‫-זה המניאק הזה.‬
‫אמרתי לך שלא לריב בבית שלי.‬
‫ואתה, תפסיק לעשות בעיות.‬
‫סיימת?‬ ‫-כן.‬
‫כדאי שתיזהר.‬
‫אני אחפש אותך.‬
‫כדאי לך להישאר קרוב אליו.‬
‫את דואגת שיקרה לי משהו?‬
‫יש לי עוד סיבות לדאגה.‬
‫רוצה לשמוע מה אני יודע על הנוקם?‬
‫אתה כל כך שקוף.‬
‫אתה רק רוצה למשוך את תשומת לבי.‬
‫לא.‬
‫באתי כדי לעזור לך למצוא את הנוקם.‬
‫למה? אתה לא רוצה שמישהו יהיה קשוח ממך?‬
‫אני עושה את זה כדי שתסלחי לי.‬
‫מה סופיה עושה?‬
‫היא בודקת משהו.‬
‫מה היא בודקת? שהיא בעניין של ראול?‬
‫לא, חאווי!‬
‫לכן אני צריך למצוא את המניאק הזה.‬
‫שיהיה בהצלחה.‬
‫עם איזה חלק?‬
‫הוא היה בן 55, 60?‬
‫לא שאלתי לגילו.‬ ‫-מוזר.‬
‫ומה קרה?‬
‫שכנעתי אותו לשלם על כל הסמסטר.‬
‫והוא עדיין קונה לי דברים. תראי.‬
‫אבל ברצינות, לשכב עם איש זקן?‬ ‫איכס, לא יודעת.‬
‫לא צריך לשכב איתו, רק להשלות אותו.‬
‫בכל מקרה, הוא לא כזה זקן. אראה לך תמונה.‬ ‫-טוב, בואי נראה.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-מה קרה?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-גנבת ממני?‬
‫לא, את טועה.‬
‫רגע. הידיים שלך היו בתיק שלי. מה עשית?‬
‫לא גנבתי ממך.‬ ‫-לא?‬
‫אני נראית לך טיפשה?‬ ‫-כן, למען האמת.‬
‫את מצחיקה. ראית אותה, נכון?‬
‫מה קרה?‬ ‫-היא גנבה משהו.‬
‫לכאורה.‬
‫לכאורה?‬ ‫-מה היא לקחה?‬
‫מה חסר?‬ ‫-סטייל.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-איזו נחמדה.‬
‫היא לא לקחה כלום.‬
‫כעת תתנצלי.‬
‫בטח.‬ ‫-בואו ננסה ליהנות.‬
‫שיהיה לך לילה טוב, מתוקה.‬
‫אני צריכה משקה.‬ ‫-גם אני.‬
‫היי. רוצה משקה?‬
‫לא, אני בסדר. תודה.‬
‫קח. על חשבון הבית, בזמן שאתה מתלבט.‬
‫תודה, אחי.‬
‫תיהנה.‬ ‫-תודה.‬
‫בואו נתחיל במסיבה!‬
‫איך היה עם ראול?‬ ‫-הוא טיפש.‬
‫כן, אבל גם את.‬
‫חווייר משוגע עלייך, אבל את מתעניינת רק בו.‬
‫זה לא נכון.‬ ‫-באמת?‬
‫אז למה אנחנו מחכות?‬
‫לכי.‬
‫משאלה אחת?‬ ‫-אחת.‬
‫להיעלם.‬
‫למה שלא תעשי זאת?‬
‫מהי המשאלה שלך?‬
‫רק אחת?‬ ‫-אחת.‬
‫הינה מועדון המעריצות שלך.‬
‫אתה מרגיש מיוחד, כי כל הבנות אוהבות אותך?‬
‫מה לעשות?‬
‫זה עבד.‬
‫נכון. די טוב, לא?‬
‫אתה מאמין שרוסיטה בחרה בשיר הזה?‬ ‫הוא מצוין והטעם שלה נוראי.‬
‫בואי.‬ ‫-מה? לאן?‬
‫את אוהבת את השיר הזה?‬ ‫-כן, למה?‬
‫מעולה!‬
‫גם את. בואי הנה.‬
‫ביי.‬
‫לא, חכה.‬
‫מה? תשתי!‬
‫מה לעזאזל, סופיה?‬ ‫-סופיה!‬
‫הבאתי לכם הפתעה קטנה. תיהנו.‬ ‫-מעולה!‬
‫לא!‬ ‫-מה?‬
‫די, קחי משקה משלך.‬ ‫-תן לי אותו.‬
‫מצטערת.‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫מה הקטע?‬ ‫-איזו משוגעת.‬
‫רוסיטה!‬
‫מה קרה?‬ ‫-שוב תוקפת את דאריו וארנסטו?‬
‫לא את דאריו, אבל ארנסטו אמר משהו עליי?‬
‫רגע, מה?‬
‫תנסי, זה מרים את מצב הרוח.‬
‫מה?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫רגע, מה ארנסטו אמר?‬
‫היי, מותק. כרגיל, בבקשה.‬
‫שלום.‬
‫מה קורה?‬
‫אנחנו מכירים?‬
‫לא, אחי.‬
‫לא?‬
‫ובכן…‬
‫אני חושב שכן.‬
‫לעולם לא אשכח את הפנים האלו.‬
‫לא, אתה חושב על מישהו אחר.‬
‫אני יודע. הכרנו ב"גריינדר".‬
‫אין לי מושג על מה אתה מדבר.‬ ‫אני מעדיף להיות לבד.‬
‫לא בא לי לדבר, מצטער.‬
‫יש לך חבר?‬ ‫-לכל הרוחות.‬
‫אני לא רוצה לדבר, אז…‬ ‫-זה בסדר אם יש לך חבר.‬
‫לא, אחי. לא, בבקשה.‬
‫לא אכפת לי.‬ ‫-מה לעזאזל, אחי?‬
‫אמרתי לא, לעזאזל!‬
‫תירגע.‬ ‫-למה לעזאזל אתה…‬
‫רד ממני, אחי. אמרתי לא.‬
‫תוציאו אותו מכאן.‬ ‫-לך תזדיין, חתיכת…‬
‫רד ממני!‬ ‫-צא מכאן.‬
‫לא עשיתי שום דבר.‬
‫כאילו שהייתי חוזר לחור הזה.‬
‫לעזאזל.‬
‫פעם ראשונה?‬
‫ואחרונה. אני לא חוזר.‬
‫תירגע. לפעמים זה קצת מלחיץ.‬
‫הבחור ההוא…‬
‫באתי הנה כדי להירגע. לא רציתי צרות.‬
‫הבחור התחיל לדבר איתי וביקשתי שיסתלק.‬
‫אבל הוא לא ויתר והתחיל לגעת בי,‬ ‫מה יכולתי לעשות? הוא בפנים ואני בחוץ.‬
‫בגלל זה כולם חושבים שהם חרא אנשים.‬ ‫למה הם לא יכולים להיות נורמלים?‬
‫מה, נורמלי כמוך?‬
‫מה זאת אומרת? אני לא גיי.‬
‫לא אמרתי את זה.‬ ‫-לא.‬
‫אני יודע שזה מוזר שסטרייט בא לכאן.‬
‫לא, קבעתי כאן עם בחורה.‬ ‫ייתכן שהיא בפנים, לא ראיתי אותה.‬
‫רוצה?‬
‫האמת שכן. תודה, אחי.‬
‫תודה.‬
‫למה אתה עובד כאן?‬
‫זה לא…?‬
‫לא יודע, די קשוח?‬
‫לא ממש. למה אתה חושב?‬
‫זרקו אותי החוצה סתם ככה.‬
‫והגיי נשאר בפנים.‬
‫הבחור שנגע בי.‬
‫נכון.‬ ‫-ואתה לא גיי, זה למה.‬
‫אני אוהב גברים.‬
‫באמת?‬
‫מצטער. אתה לא נראה גיי.‬
‫אני לא?‬ ‫-לא.‬
‫אני מצטער.‬
‫מצטער.‬
‫אני פיליפה.‬
‫אבל כולם קוראים לי פיפה.‬
‫נעים מאוד. תודה על…‬
‫בשמחה.‬ ‫-תודה.‬
‫סופיה.‬
‫עזרי לי. אני מרגיש מוזר.‬
‫הנוקם כנראה סימם אותי.‬
‫קשה לך לדבר?‬
‫הרצפה זזה?‬
‫אתה רעב, אבל יש לך בחילה?‬ ‫-בהחלט.‬
‫אתה שיכור.‬
‫מה אתה רוצה עכשיו?‬
‫יש משהו שאת צריכה לדעת.‬
‫אופס.‬
‫זה של חווייר.‬ ‫-את חושבת שקרה לו משהו?‬
‫ראיתי אותו עם החברה שלך.‬
‫נטליה ואני לא ביחד.‬
‫רואה? היא לא החברה שלי.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫דאגנו לך, אבל נראה שהכול בסדר.‬
‫סופי.‬
‫סופיה!‬
‫וודקה!‬
‫לחיים!‬
‫מריה, די.‬
‫אולי תלך הביתה?‬ ‫-אני שומר עליה, שלא כמוך.‬
‫אתה צריך ללמוד לשחרר.‬ ‫-תעזבי את הבקבוק.‬
‫אתה לא יכול לשלוט בכול דבר.‬
‫את והפמיניזם הטיפשי שלך.‬
‫אין לך מושג על מה אני מדברת.‬
‫תפסיק.‬ ‫-אל תיגעי בי.‬
‫סופיה.‬ ‫-אתה ידעת!‬
‫לא נכון.‬ ‫-לא? אז למה לקחת אותי החוצה?‬
‫אם אתה רוצה לעזור, לך.‬
‫את לא מבינה? זה הילד שלי.‬
‫בסדר?‬
‫רוצה להגיד את זה קצת יותר חזק?‬ ‫-לא אכפת לי.‬
‫שכולם ישמעו.‬
‫זה הילד שלי. תפסיקי להתנהג כמו מטומטמת.‬
‫כל כך מפריע לך שאני נהנית?‬
‫תפסיקי. בואי.‬
‫תפסיק כבר. לך הביתה.‬
‫מריה, מה קרה? את בסדר?‬ ‫-מריה.‬
‫אם בא לך להקיא, לכי לשירותים.‬ ‫אקח את הבקבוק.‬
‫שימו עליה עין.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אני לא מרגישה טוב.‬
‫לא שתית כל כך הרבה.‬ ‫-מה קרה?‬
‫לא!‬
‫מה הבעיה שלך, סופיה?‬
‫- אני רואה את הפושע האמיתי -‬
‫עוד מישהו שתה מהבקבוק הזה?‬ ‫-לא!‬
‫מישהו שתה את זה?‬
‫מי הביא את הבקבוק הזה?‬
‫מי הביא את הבקבוק הזה? של מי זה?‬
‫תענו לי. מי הביא את הבקבוק הזה?‬ ‫-את הורסת את הערב.‬
‫אם את סובלת פשוט תלכי, סופריק.‬
‫אל תדברי אליה ככה.‬ ‫-למה אתה עדיין כאן?‬
‫אני אהרוג אותך!‬
‫תפסיק!‬
‫מריה!‬
‫מריה.‬
‫שמישהו יזמין אמבולנס!‬
‫מריה…‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬