SERIÁL NETFLIX
VRAZI
MLUV SE MNOU, JO? KDE JSI? CHYBÍŠ MI!
PŘÍCHOZÍ HOVOR
Haló?
Kdo je to?
Marío?
HOVOR UKONČEN
Ne, přísahám.
Je to María.
Říkals, že to bylo neznámé číslo a nikdo nic neřekl?
Vím, že to moc nedává smysl.
Poslouchejte mě, lidi. Je to ona.
Chceš věřit, že je to ona, a všichni chceme, aby se vrátila.
Tak to není.
Když jsi zavolal zpátky, dovolal ses do hlasové schránky?
- Zvedl to někdo? - Zkusil jsem to víckrát.
Myslíte, že by mohla být @_vasetajemstvi_?
Myslím, že je moc brzo na to, abychom se to domnívali.
Nepomůžete mi, co?
No tak.
Sofío.
Musíme @_vasetajemstvi_ najít, než nás prozradí.
Je to Raúl.
Jsem si tím jistý. Ten účet patří Raúlovi. To je ono.
Jemu a ještě někomu.
O čem tolik mluví?
Nevím. Asi o @_vasetajemstvi_.
Co to děláš, idiote?
Co? Je to minijoint.
Minijoint. Neuvěřitelný.
Fakt trapný.
Už jdu.
Národní škola, odvaha a oddanost.
NÁRODNÍ ŠKOLA
Kruci. Co se stalo?
Proč to přestalo?
Už potřetí jste vrazil do mé květiny.
Nesahejte na ni.
A nedotýkejte se drátů, pokud nevíte, k čemu slouží.
Nevím, čím to je. Nedávno jsem to zkoušel a jelo to.
Takže? Nemám čas.
Pospíším si. Je to důležité.
- Děcka se snažila. - Myslíte studenty?
Jasně, studenti.
Mluvím s nimi tak, protože tak mluví mladí.
A mám pocit, že se pak cítí uvolněněji.
Musíš zaklepat, Raúle.
Dobře, pojď dál.
Chtěla jste se mnou mluvit, říďo?
Neříkej mi „říďo“ ani nijak podobně.
Ne, ani si nesedej.
Už rok neplatíš školné, Raúle.
Když nezaplatíš, nebudeš moct odmaturovat.
Podívejte, ředitelko, právě prodávám svůj dům.
Tvé finance mě nezajímají. Jen zaplať.
Je to jasné?
Na shledanou.
Hezký den.
Tak podíváme se na to video, nebo ne?
Ano, jen se podívám, co se stalo, a přinesu ho.
Připravte se předem.
Raúle.
Nechte si ty řeči, jo? Já to neudělal.
Víme, žes to nebyl ty.
„Víme“?
- Ty to víš. - Javi.
- Věř mi. - Sofío.
Chtěl jsem ti říct,
že tě spolužáci vybrali, abys pronesla závěrečný proslov.
- Cože? Ne. - Páni.
- Gratuluju. - Ne.
Dělají mi to naschvál. Takový věci já nedělám.
Byla bys skvělá.
Napiš řeč a budeme na ní pracovat, ano?
To je ono, no tak.
Dobře. Měj se, Javi.
Opatrujte se.
Otázkou je, kdo mu tu práci dal.
- Nechápu to. - Život je plný záhad.
Já například
nechápu, proč chodíš se Sofíou.
Tak jo, to stačí. Raúle.
- Co? - Musíš nám pomoct.
Musíme zjistit, kdo je @_vasetajemstvi_.
Bastarde.
Hele. Támhle!
Ani náhodou.
Je tady ta nová slečinka.
- Kdo? - Nová slečinka.
Přiveď mi ji.
Kam jdeš?
Hej!
- Co je to s tebou? - Jak je, kámo?
Jaký je tvůj první den?
- Kam jdeš? Na něco se ptají. - Seš němej, kreténe?
Jsem Bernardo, ne kretén.
Buzík je drsnej.
- Kam jdeš? - Koukej na něj.
Mluvím s tebou.
- No tak, vole. - Drž ho.
Drž toho hajzla. Přitlač ho!
Tak co?
Nebudeš se bránit?
Braň se, kreténe!
Gerry, kámo. Přidáš se?
Hej, co to děláte?
Co se děje, Rudy?
- Vše v pořádku? - Jo.
Tak jo. Dejte mi míč.
Hra skončila.
Ať jde do prdele.
Teď!
Taky mi šíleně chybí.
Kdyby s námi María chtěla mluvit, udělala by to bez toho rozruchu.
Nemůže mít potíže?
Co odjela, neozvala se.
Nevím, jestli si pamatuješ na tu střechu,
na ředitelku.
Hej! Někdo by nás mohl slyšet.
Budete mě dál ignorovat?
Posrala jsem to. Nevím.
Omluvila jsem se. Nikdy jste neudělali chybu?
Jo. Spoustu.
Ale
nikoho jsme nepohřbili zaživa
ani jsme nepodpálili dům.
A o tvých sračkách se nikdo nedověděl.
Co tady děláš? Ani nechceš být herečkou.
Přeju všem dobré ráno.
Paco, sluchátka.
Lidi!
Dnes budeme cvičit herectví a změníme svět. Začneme?
Bruno!
Proč jste tady?
Nemám vám co říct.
Proč ne?
Protože jsem byl ve vězení.
Místo tebe, hajzle.
Jo. Ale poslyš, proto jsem tady.
Chci ti říct, že prodávám dům a zaplatím ti vše, co ti dlužím.
Nevěřím ti.
Kámo…
Proč bych tady jinak byl, kurva?
S takovýma věcma si nezahrávej. Co si myslíte?
- Že rád prodávám levný chlast? - Ne.
Poslouchej, Bruno. @_vasetajemstvi_ je zpátky.
Potřebujeme tvou pomoc.
Zase po nás jdou.
- Naser si. - Hej, ne.
Navíc,
i kdybych chtěl, na počítač nemůžu legálně už ani sáhnout.
- Bruno, no tak. Prosím. - Jaký no tak?
Ne.
Z vězení mě pustili před třemi měsíci.
Neplánuju to zase posrat.
Takže jestli si nechcete zničit játra, tak mám práci.
Bruno, počkej.
Dobrá práce. Výborně.
Má velkorysost je rozlehlá jako moře. Má láska stejně tak hluboká.
Čím víc ti dávám, tím víc mám, jelikož obojí je nekonečné.
To vážně?
Myslíte si, že tohle
zasloužilo potlesk?
Alex?
Co myslíš?
Ani slovo. Dobře.
Ty, Pablo.
Pročs tleskal?
Líbilo se mi to. Pane učiteli.
Poslouchejte.
Nejde o to, co se nám líbí. Jde o úmysl.
Citové propojení.
Sílu hlasu.
Respektování textu.
To, kromě jiného, jsi na jevišti neukázala.
Omlouvám se.
Zkusím se zlepšit.
Vážně?
Doufám, že uděláš víc. Posaď se, prosím.
A slzy si nech na jeviště.
Mně se to líbilo.
Je mi dost jedno, proč chcete hrát, ale když jste tady,
dejte do toho všechno.
Abyste dosáhli na své nejhlubší emoce,
máte domácí úkol.
Žádám vás, abyste mi řekli příběh o něčem,
co jste prožili a co na vás zanechalo hlubokou stopu. Dobře?
Konec hodiny.
Na shledanou.
Je hloupej, když si myslí, že ten úkol budu dělat.
Ale vyfoť mi to.
Neukážu vám Rositiny fotky, idioti.
- Jen jednu fotku. - Je to má holka.
Navíc ona to nedělá.
Kámo, nebuď blbej. Jednu fotku.
- Žádný nemám. - A já nemám holku.
A není tu žádná wifi,
abych si ho vyhonil.
- Rudy. - Je to těžký.
Koho to tu máme?
Je tu naše slečinka.
Seš krásná, princezno.
Dělej.
Musíš se naučit bránit.
Zvedni hlavu.
Zasranej buzíku.
Co sis myslel, debile?
Nebreč!
Koukejte. Nechtěl jsem vám to dát teď, ale podívejte.
Mám Rivotril, Xanax. Sehnat Rivotril je těžký.
- No tak, kámo. - To víš.
Vezmu si je sám, sráči.
Měj se, princezno.
To ne, chlape.
Díky.
Nebylo to kvůli tobě.
Alex, toto je konec tvého studia na Národní škole.
Pověz mi o svých dojmech.
No, cítím…
- Chci jen odejít. - Stalo se něco?
Všiml jsem si, že se spolužáky méně mluvíš,
ale osamělost není zábava.
Lidé, kteří jsou osamělí,
mohou upadnout do deprese. To bych nechtěl vidět.
Jsi spíš jako psycholog než poradce.
Ano?
Vlastně si dělám online kurz. Nemůžu se nazývat
profesionálním psychologem, ale pracuju na tom.
Takže?
Ne, nic se nestalo.
Nikdy jsem sem nezapadala.
Ale tomu je konec. Na vysoké to bude jinak.
Dostala jsi pozvánku na univerzitu ve Španělsku.
- Řekl jsem ti to? - Ve Španělsku?
- Promiň, nevím, proč jsem to řekl. - Kvůli Gabriele.
Ne, je to velmi důležité stipendium.
Jak je, bejvalej říďo? Jdu opravit počítač.
Ano, Ernesto, děkuji. Ale neříkej mi tak.
Jsem Quintanilla nebo Miguel nebo učitel, pokud chceš.
Ale „bejvalej říďa“ zní hrozně.
- To jo, co? - Ano.
- Mám přijít pak? - Ne, už jsi tady.
- Tenhle? - Ano.
Podíváme se na to.
NEBEZPEČÍ
- Určitě to souvisí s tím, co je na stole. - Tak jo.
Běž, ale nedělej žádný divný závěry.
Věř mi.
- Poslechneš? - Když to nevyjde, je to tvá vina.
- Fajn. - Teď.
- Tak jo. - Odpočítávání začíná.
- Deset vteřin, je to spíš jako tři. - Počkej.
Zelená, sedm.
Červená, jedna, dva.
Tři, čtyři, pět.
- Ne. Kdo jsi? - Žlutá, jedna, dva, tři, čtyři.
- Tak co? - Co chceš?
Javi, co se děje?
- Sofío! - Javi, co se děje?
- Napadli mě! - Javi!
Nikki!
- Někdo mě napadl! - Otevři!
- Nikki, otevři! - Sofío!
Někdo mě praštil.
Co se stalo? S čím?
Nikki!
Pomoc!
Nejsou tam kamery.
Proč tam nejsou kamery?
Byli jsme tam zamčení a věřili ti, že se o nás postaráš.
Neviděla jsi nikoho vejít a odejít?
Promiň, telefonovala jsem.
- Pojď. - To není v pořádku.
Mám bolesti.
- Pojďme. - Tohle je hrozný.
- Nemůžeš za to. - Je to její práce.
Ahoj.
Co to děláš?
Jak to myslíš? Co tu děláš, mami?
- Vzala sis léky? - Před půl hodinou.
- Určitě? - Malíček na to.
Tak jo. Do postele. Co tady děláš? Pojď.
- Ne zase do postele. - No tak. Ano.
Můžeme se podívat na film.
- Klid. - Ne, říkal jsem, že to tam bolí.
Klid. Páni, Javi.
Kdo ti to udělal?
- Natáhni nohu. Klid. - Bolí to.
Tady je…
- Díky, Sofi. - Ne, tam to bolí.
Dej si to tam.
- Klid. - Ne.
Chvíli si to tam nech.
Budu moct hrát?
Není to oteklé a můžeš tím hýbat, ale jsi zraněný.
Útočníka neviděli?
Já byla v jiné místnosti. Nic jsem neviděla.
Neboj, budu v pohodě.
Jo, ale buď opatrný.
Oba jsme tvrdě pracovali, abychom tu byli.
Tak to teď neposer.
- Sofi, obvážeš mu to? - Ano…
Tak zatím, lidi.
- Víš co? Asi půjdu domů… - Ne, zůstaň se mnou.
Tohle je vážné. Určitě za to může @_vasetajemstvi_.
Co chce?
Prosím.
Neumím obvazovat, ty jo?
Tady, zkus to.
Stýskalo se vám po mně?
PŘÍCHOZÍ HOVOR ODMÍTNOUT – PŘIJMOUT
Marío?
Jsi to ty. Odpověz.
Pablo.
Co to sakra je? Marío?
Co to děláš?
Léky proti bolesti tě vyřadily.
Díky, že jsi zůstala.
- Samozřejmě. - Cítím se dobře.
Cítím se s tebou dobře.
Když jsme spolu, @_vasetajemstvi_ nám neublíží.
Když je o tom řeč…
KDO PŘEMÍSTIL TĚLO?
- Kdy jsi to stihla? - V noci.
Nepřekvapuje mě to.
Myslíš si, že jde ještě po někom?
Nevím, ale…
Už musím jít.
- Ne, zůstaň. - Přijdu pozdě.
Uvidíme se odpoledne.
- Dobře. - Jo?
Měj se.
Přesně tak, pane Raúle.
S tím domem to nebylo snadné.
Ale zdá se, že teď je ze mě slušný člověk.
Starej se o ně.
Byly moje nejoblíbenější a moje poslední.
Postarám se o ně.
Zbytek ti dám, až mi přijdou peníze za dům.
Uzavřel jsi smlouvu, že?
- Bylo to… - To snad ne.
- Jo, uzavřel. - Skoro jsem se posral.
Pane Leone, chtěl jsem se zeptat na škody způsobené na vaší párty.
Marquitosi,
jsem s někým důležitým. Naúčtujte to k mému pokoji, ano?
Omluvte mě.
- Je to otrava. - Co to děláš, Raúle?
Co uděláš s tolika penězi?
Nejdřív získám zpátky svoji holku.
Otevřít.
Děkuji.
Pardon.
- Jak se máš? - Dobře.
Dobře.
Jsem moc rád, že studuješ právo.
Ale bylo lepší, když jsi mi četla Čechova.
Ale Čechov mi nepomůže tě odsud dostat.
Dívej, našla jsem něco, co…
Nejdřív mi řekni o sobě.
Jak se má máma?
A Javi? Má se dobře?
Jsme v pohodě.
- Žádný další kluk. - Ne, tati.
- Snad to není Raúl. - Jasně že ne.
Co je? Co se děje?
Ve svým věku můžeš mít kluků, kolik chceš. Kámoše, kámoše s výhodami.
Tati, „kámoši s výhodami“ nikdo neříká.
- Románky. - Ani to ne.
Dobře, soustřeď se. Chceš se odsud dostat, nebo ne?
Jasně že jo. Ale poslouchej mě.
Mám novinku.
Vzpomínáš na toho právníka z nevládní organizace?
Jo.
Otevřel můj případ.
Je velmi…
Podle mě je až moc optimistický.
Říká, že pokud vše půjde dobře, příští týden bych mohl být na svobodě.
Opravdu?
- Tak to řekl. - Fakt?
Hej, nemůžete se dotýkat.
Pardon.
Zkurvený @_vasetajemstvi_ si může nasrat.
Vyhraju peníze v tý soutěži.
- Uvidíte, lidi. - Jo.
Seš zhulenej?
- Je to těžká soutěž. - Ne až tak těžká.
- Jak je? - Cvičili jsme to, jsme připravení.
No tak. Teď už zdravíš jen šprty?
- Seš vtipnej. - Co je?
Jdeme.
Rosita to myslí vážně.
Mám pocit, že mi dá kopačky.
Nebo ne, ale je nějaká divná.
Sakra.
Jo, kámo. Jsem v tom až po uši.
Člověče, vypadám jako psycholog?
Nebo jako Quintanilla?
Proč mi to říkáš?
- Jsi můj kámoš, ne? - Už ne.
Máš čas jen na Rositu, to nevadí,
ale neříkej mi o svých problémech.
- Zatím se měj. - No tak.
- Dobré ráno. - Co se stalo?
- Myslela jsem, že zůstaneš doma. - Jsem silnější, než si myslíš.
Nechci, abys teď byla sama. Chci být s tebou.
- Ne… - María je v Acapulcu.
- Cože? - Jak to víš?
Znovu mi volala a předvolba byla z Acapulca.
Její rodiče tam mají dům. Je to ona.
Dobře, dej mi číslo, které ti volalo.
744 279 2964.
Měj se.
Ahoj.
Udělala jsi domácí úkol?
Pokud jsem byl přísný, bylo to,
abych ti pomohl.
Jo, já vím.
Clau.
Jsi velmi talentovaná.
Velmi.
Díky.
Ty mi nevěříš.
Dokážu ti to.
Chci, abys hrála v mé další hře.
Dům Bernardy Alby.
To myslíš vážně?
Velmi.
Adelu?
- Jasně! - Samozřejmě.
Děkuju.
Nikomu to neříkej.
Přísahám.
Promluvíme si pak.
Dobré ráno.
- Dobré ráno. - Jestli jste neodevzdali eseje…
- Jak je? - Začínáme.
Jsi velmi šťastná. Proč?
Čím to je?
Proč jsi mi pomohl?
Došla mi barva.
Je tamhle v kbelících. Běž.
- Je to tvůj šéf? - Jako 15letý.
Ne. Dochází mi barva.
Už jsme vynechali spoustu hodin a podle mě nám ten chlap nepomůže.
To nevíme.
Navíc je jediný, kdo to dokáže. Vážně.
Jak víš, že s tím María souvisí?
No, nevím, ale…
Hele, podle tohohle je online.
VINOTÉKA
Bruno.
Co tady děláte? Nechte mě být.
Potřebuju, abys mi pomohl zjistit, odkud volalo toto číslo.
Byl jsem ve vězení za hackerství.
Nemůžu pomoct, ani kdybych chtěl. Jo?
Hele, pořád chceš zpátky ty peníze?
Asi jo, abys tu už nemusel pracovat.
- Raúl řekl, že mi zaplatí. - Jistě.
Ale kdybych ho požádala,
nemusel by.
Je to pravda.
Mohl bych mít velký potíže.
Tohle je to číslo.
S dovolením.
Jsi si jistý?
Bylo by to pro tebe dobré.
Dýchej.
Zatlač. Ještě trochu!
Dobře, stačí. Sedněte si.
Přestaňte šaškovat.
Dospějte.
Prosím vás,
abyste si své příběhy o průjmu ve škole řekli později.
Snad tu máme něco zajímavého.
Tady je adresa.
Acapulco?
Číslo je z Acapulca, jo.
Ale telefon je tady v Mexiku.
Kde?
Tady.
Už vás nechci vidět.
Další esej.
Tak jo.
Něco zajímavého.
Claudie, na scénu.
Lehni si.
Alex.
Pablo, Pepe.
Dobře. Kolem této ženy je sedm lidí,
kteří zápasí o tašku plnou peněz.
Ona je na střeše, zakopne a spadne,
bum, na asfalt, umírá, jo?
Takže se emočně vžijte do situace.
Pablo, zachraň ji.
Alex, posbírej padající peníze.
Dávejte pozor, umírá.
Pablo, umírá a bude to tvá vina, pokud ji nezachráníš.
No tak, lidi! To je ono!
Vžijte se do té situace.
Pablo, ona umře! Udělej něco!
Pozor! Pomozte jí. Všichni kolem ní.
Vážně! Prociť to, Pepe!
Prociť to. Prosím!
Pablo, když umře, je to tvá vina!
Nenechte ji tam.
Pokud umře, je to tvoje vina.
Vykrvácí. Co to děláte?
Je to tvoje vina!
Tvoje vina!
Pablo!
Prosím!
- Co to děláš? - Ta situace je dost drsná.
Pablo je asi nervózní. Dejme mu chvilku, jo?
VĚDÍ TVOJI NOVÍ KÁMOŠI, ŽE SEŠ BUZERANT, GERRY?
Páni, má špatnou náladu.
Kohopak to tu máme?
Náš oblíbenec.
Jak je?
Jak je, ty můj…
- Co děláš, zmrde? - Kurva.
Tenhle kluk?
Zase zlobí.
Zpátky do práce.
Všichni, jdeme!
Co se děje?
Nevím, co to s ním je.
Jste tady, abyste makali.
Clau!
- Bylas to ty, že? - Co to říkáš?
- Napsalas to cvičení. - Já ne…
- Myslíš, že seš drsná! - To ne já!
- Zešílíme z tebe! Dost! - Clau, sakra!
Myslím, že vím, kdo to byl.
María.
To stačí.
Je mi to líto, žádná odpověď.
Určitě šla ven.
- Zavedete nás do jejího pokoje, prosím? - To nepůjde.
Víte, že je nelegální pronajímat pokoje nezletilým, že jo?
Pojďte za mnou, prosím.
Je to nelegální?
Já nevím.
Ale zabralo to.
Jestli chcete otevřít dveře, udělejte to. Nechci mít problémy.
- Jak milé. - Děkujeme.
Natalie, co tady děláš?
Překvápko.
Kdys přijela?
- A María? - Co děláš? Nech mý věci.
- Potřebuju vědět… - Nech to!
Vím, že je za tím ona!
- Kurva, Sofío! - Kde je?
María je mrtvá!
Překlad titulků: Daniela Červenková