СЕРІАЛ NETFLIX
УБИВЦІ
КЛАУДІЯ ПОГОВОРИ ЗІ МНОЮ. ДЕ ТИ? СУМУЮ!
ВХІДНИЙ ДЗВІНОК
Алло?
Хто це?
Маріє?
ДЗВІНОК ЗАВЕРШЕНО
Ні, я клянуся.
Це була Марія.
Це був невідомий номер, і хтось просто мовчав?
Знаю, це звучить безглуздо.
Прошу, послухайте.
Це вона.
Ти просто скучив. Усі хочуть, щоб вона повернулася.
Ні, річ не в цьому.
Коли ти передзвонив, тобі відповіли чи тебе кинуло на голосову пошту?
Не зміг додзвонитися.
Як гадаєте, це вона —
@_усівашісекрети_?
Гадаю, зарано робити такі висновки.
То ви не хочете допомагати?
Ясно.
Софіє.
Ми маємо з'ясувати, хто це, перш ніж нас викриють.
Це Рауль.
Я впевнений. Аккаунт належить Раулю.
Ось і все.
Йому і ще комусь.
Про що вони постійно шепочуться?
Мабуть, про нового @_усівашісекрети_.
Що ти робиш, ідіоте?
А що? Це мінікосяк.
«Мінікосяк». Ти бовдур.
Це так тупо.
Я швидко.
Національна гімназія Дух і вірність
Чорт. Що сталося?
Чому зупинилося?
Ви вже втретє зачіпаєте рослину.
Ні, не чіпайте.
І дроти теж не чіпайте, якщо не знаєте, що робити.
Клянуся, не знаю, що сталося. Раніше все добре запускалося.
І що? У мене немає на це часу.
Це важливо. Діти довго над цим працювали.
Може, учні?
Так, правильно. Учні.
Я звертаюся до них їхньою мовою,
щоб вони почувалися комфортніше.
А постукати?
Так, заходь.
Ви хотіли поговорити, шефине?
Я тобі не шефиня, не училка, не виховачка.
Ні, не сідай.
Ти вже рік не платиш за навчання, Раулю.
Якщо не заплатиш, тебе виключать. Ось так.
Я збираюся продати свій будинок…
Мене не обходять твої фінанси. Просто заплати.
Зрозуміло?
До побачення.
Гарного дня.
То ми дивимося відео чи ні?
Звісно. Я перевірю, що сталося, і повернуся.
Готуйтеся заздалегідь.
-Раулю. -Не марнуйте свій час. Я цього не робив.
Ми знаємо, що це не ти.
«Ми»?
-Це ти знаєш. -Хаві.
-Повір. -О, Софіє.
Хотів сказати, що однокласники вибрали тебе для випускної промови.
-Що? Ні. -Ого.
-Вітаю! -Ні.
Вони це роблять, щоб познущатися з мене.
У тебе все вийде.
Напиши промову, разом перевіримо. Добре?
Усе вийде.
Гаразд. Бувай, Хаві.
Бережи себе.
І хто призначив його на цю посаду?
-Гадки не маю. -Загадка життя.
Приміром,
я не розумію, чому ти зустрічаєшся із Софією.
Досить уже. Раулю!
-Що? -Нам потрібна твоя допомога.
Треба дізнатися, хто такий @_усівашісекрети_.
Сучий син.
Дивися сюди, татку!
От бляха!
А ось і новий дурбецало.
-Хто? -Новий дурбецало.
Веди його сюди.
Ти куди?
Гей!
-Як ти, ідіоте? -Як справи, чуваче?
Як перший день?
-Куди ти? Я до тебе звертаюсь? -Ти що, німий, мудило?
Я Бернардо, а не мудило.
У цієї сучки є яйця.
-Ти куди? -Лише поглянь.
Ти що, глухий?
-Ну ж бо! -Притисни його.
Тримайте цього виродка.
Тримайте його!
Що? Що, козел?
Чому не захищаєшся?
Захищайся, мудило!
Джеррі, бро. Ану, покажи йому.
Гей, що ви робите?
Що тут таке?
-Усе добре? -Так.
Гаразд, віддайте м'яч.
Гра скінчилася.
Хай валить звідси.
Негайно!
Я теж за нею дуже сумую.
Якби Марія хотіла поговорити, вона б зв'язалася без цих загадок.
Може, вона в небезпеці?
Вона не дзвонила, відколи поїхала.
Може, ти забув, що сталося на даху
з директоркою.
Гей, тихіше!
Нас можуть почути.
Знову мене ігноруєте?
Так, я облажалася, знаю.
Я вибачилася. Ви ніколи не помилялися?
Так, багато разів.
Але…
Ми не ховали нікого живцем
і не підпалювали будинок.
І ніхто не знає, що це була ти.
Що ти тут робиш? Тебе навіть не цікавить театр.
Усім бонджорно!
Пако, прибери навушники.
Народ!
Сьогодні ми зіграємо мінівиставу.
Готові змінити світ?
Бруно!
Що вам тут треба?
Мені нічого вам сказати.
Чому ні?
Бо я був у в'язниці, козел.
Відсидів замість тебе, мудило.
Так. Але саме тому я і прийшов.
Я продам будинок
і віддячу тобі за все.
Я тобі не вірю.
Чуваче…
Як думаєш, навіщо я б сюди прийшов?
Не забивай мені баки.
А ви що думаєте?
-Що це робота моєї мрії? -Ні.
Слухай, Бруно. @_усівашісекрети_ повернувся.
Нам потрібна допомога.
Ми знову в повній сраці.
-Там вам і місце. -Гей, зажди.
Крім того,
мені заборонено навіть торкатися комп'ютера.
-Бруно, давай. Будь ласка. -Що «давай»?
Нізащо.
Ні.
Я вийшов із в'язниці 3 місяці тому.
Я не хочу знову облажатися.
Тут ви можете купити лише випивку.
У мене і без вас купа справ.
Бруно, зачекай.
Молодець. Гарна робота.
Моя щедрість така ж велика, як море.
А кохання таке ж глибоке.
Чим більше я даю, тим більше маю. Вічна круговерть.
Ви серйозно?
Гадаєте, це заслуговує
на оплески?
Алекс?
Що скажеш?
Нічого. Добре.
А ти, Пабло?
Чому ти аплодував?
Мені сподобалося. Правда.
Діти, послухайте.
Подобається чи ні,
головне показати наміри,
викликати емоційний зв'язок,
розставити акценти.
З повагою до тексту.
А ти не змогла показати нічого з цього.
Вибачте.
Я старатимуся краще.
Невже?
Сподіваюся на це. Сідай, будь ласка.
І залиш сльози для сцени.
Ти молодець.
Мені байдуже, чому ви вирішили стати акторами.
Якщо ви прийшли,
маєте грати на повну.
Щоб змусити вас зіграти сильні емоції,
даю вам задання.
Ви маєте розповісти особисту історію,
яка вас дуже вразила і зачепила.
Добре?
Це все на сьогодні.
Арівідерчі.
Він дурний, якщо думає, що я робитиму довбану домашку.
Скинеш мені свій варіант?
Годі, я не показуватиму фотки Росіти.
-Одне кляте фото. -Вона моя дівчина.
Вона не любить фоткатися.
Не будь козлом. Одну фотку, і все.
-Нема в мене фоток. -А в мене дівчини нема.
І Wi-Fi тут немає.
Як ще тут подрочити?
Гей, Руді.
Дивися.
А ось і наша дівуля.
Моя королівна.
Ну, давай.
Ти маєш навчитися захищатися.
Дивися в очі.
Довбаний педик.
А на що ти очікував, мудак?
Не плач!
Я не збирався ними ділитися, але ось що в мене є.
«Клоназепам» і «Ксанакс», а їх важко дістати.
-Ну ж бо, давай. -Ти ж знаєш.
Я сам усе зжеру, виродки.
Па-па, королево.
Ого, чуваче!
Дякую.
Я не для тебе це зробив.
Алекс, ти завершуєш навчання в гімназії.
Розкажи про свої враження.
Усе, що я відчуваю…
-Скоріше б звідси звалити. -Щось сталося?
Я помітив, що ти менше спілкуєшся з однокласниками.
Самотність пригнічує.
Я до того, що самотні люди
можуть впасти в депресію. А я б цього не хотів.
Ви розмовляєте як психолог, а не як радник.
Правда?
Узагалі-то я проходжу онлайн-курс.
Я ще не професійний психолог, але скоро ним стану.
Розповідай.
Нічого не сталося.
Я завжди почувалася зайвою.
Але скоро я піду в коледж. Там усе буде інакше.
Тобі прийшло запрошення до університету в Іспанії.
Я тобі казав?
В Іспанії?
-Вибач. Не знаю, чому так сказав. -Через Габріелу.
Ні, це дуже престижна стипендія.
Ексдиректоре?
Прийшов пофіксити комп.
Дякую, Ернесто. Не називай мене ексдиректором.
Називай мене Кінтанілья чи Мігелем, якщо хочеш.
Ексдиректор звучить погано.
-Ваша правда. -Так.
-Зайти пізніше? -Ні, ти вже прийшов.
-Цей? -Так.
Зараз подивимося.
НЕБЕЗПЕЧНО
Я впевнена, це пов'язано з речами на столі.
Гаразд.
Але не роби поспішних і дивних висновків.
Обіцяю.
-Слухатимеш мене? -Програємо, ти будеш винна.
Добре.
Давай.
-Гаразд. -Таймер увімкнувся.
-Секунди швидко летять. -Зажди.
Зелений — 7.
Червоний — 1, 2.
Три, чотири, п'ять.
Гей, ти хто?
Жовтий — 1, 2, 3, 4.
-Відчинилося? -Чого тобі?
Хаві, що сталося?
-Софіє! -Хаві, що сталося?
-Мене побили! -Хаві!
Ніккі!
-Софіє, мене вдарили! -Відчини!
-Ніккі, відчини! -Софіє!
Мене хтось вдарив.
Чим? Що сталося?
Ніккі!
Допоможіть!
Там немає камер.
Чому там немає камер?
Ми дозволили зачинити себе, бо думали, що ти про нас подбаєш.
І ти не бачила, щоб хтось заходив чи виходив?
Вибач, але мені подзвонили.
-Ходімо. -Це не нормально.
Мені дуже боляче.
-Ходімо. -Це просто жах.
-Ти не винна. -Ні, винна. Це її робота.
МАРІЯ ДОДАТИ КОМЕНТАР
Привіт.
Що ти робиш?
Ти про що? Мам, що ти тут робиш?
Ти прийняла ліки?
Ще пів години тому.
-Чесно? -Чесно-пречесно.
Добре. Ходімо. Уже час спати.
-Знову в ліжко? -Так, ходімо.
Подивимося фільм, якщо хочеш.
-Розслабся. -Ні, я ж сказав, що дуже боляче.
Розслабся.
Ого, Хаві.
Хто це зробив?
-Витягни ногу. Розслабся. -Мені боляче.
Ось…
-Дякую, Софі. -Ні, там дуже болить.
Покладемо сюди.
-Розслабся. -Ні.
Хай так побуде.
Я зможу грати?
Набряку немає, ти можеш рухатися, але це все одно травма.
Ніхто нічого не бачив?
Я була в іншій кімнаті.
Не хвилюйся, усе буде добре.
Так, але ти маєш бути обережним.
Ми важко працювали, щоб сюди потрапити.
Не облажайся.
Софі, перев'яжеш ногу?
Так. Я…
Побачимося пізніше.
-Слухай, я краще піду додому. -Побудь зі мною.
Це серйозно. Гадаю, на тебе напав @_усівашісекрети_.
Що йому треба?
Будь ласка.
Я не знаю, як робити перев'язку.
Спробуй.
Скучили за мною?
ВХІДНИЙ ДЗВІНОК ВІДХИЛИТИ ПРИЙНЯТИ
Маріє?
Я знаю, що це ти. Не мовчи.
Пабло.
Якого дідька? Маріє?
Що ти робиш?
Знеболювальні тебе вирубили.
Дякую, що лишилася.
Так, звісно.
Мені добре.
Мені добре з тобою.
Коли ми разом, @_усівашісекрети_ безсилий.
До речі, про @_усівашісекрети_…
ХТО ПЕРЕНІС ТІЛО?
-Коли ти це зробила? -Уночі.
Якщо чесно, я не здивований.
Гадаєш, він уже вибрав наступну жертву?
Не знаю, але…
Я вже маю бігти.
-Лишайся. -Не можу. Інакше запізнюся.
Зайду після обіду.
-Добре. -Гаразд.
Бувай.
Саме так, пане Раулю.
Ситуація з будинком непроста.
Але тепер,
здається, я став поважною людиною.
Дбайте про нього.
Це мій улюблений і останній годинник.
Звісно, подбаю.
Решту отримаєте, коли прийдуть гроші за будинку.
Усе готово, так?
-Я не… -Не можу бути.
-Звісно, готово. -Я ледь не обісрався.
Пане Леоне, щодо збитків після вашої вечірки…
Маркітосе,
у мене важлива зустріч.
Запиши все на рахунок.
Перепрошую.
-От причепа. -Що далі, Раулю?
Що ти робитимеш із грошима?
Спочатку поверну свою дівчину.
Відчини.
Дякую.
Вибачте.
Як справи?
Нормально.
Це добре.
Добре, що ти вивчаєш право.
Але краще б ти почитала мені Чехова.
Але він не допоможе витягти тебе звідси.
Слухай.
Я знайшла дещо…
Спочатку поговорімо про тебе.
Як мама?
А Хаві? Усе добре?
Так.
-Є ще один хлопець. -Ні.
Ні, тату.
-Сподіваюся, це не Рауль. -Звісно, ні.
Що?
Що таке?
Ти молода. Можеш мати кількох хлопців.
Тобто друзів, особливих друзів.
Тату, ніхто не каже «особливі друзі».
-Інтрижки? -Ні.
Гей, зосередься. Ти хочеш вибратися звідси чи ні?
Звісно, хочу.
Послухай.
Є гарні новини.
Пам'ятаєш безплатного адвоката?
Так.
Він відкрив справу.
І в нього дуже
оптимістичні прогнози.
Якщо все буде добре,
мене звільнять наступного тижня.
-Ти серйозно? -Так він сказав.
Гей, не можна торкатися.
Вибачте.
Срати я хотів на цього @_усівашісекрети_.
Я виграю конкурс і гроші.
-Авжеж. -От побачите.
Ти що, обкурився?
-У тебе багато конкурентів. -Я їх порву.
-Здоров, бро! -Ми добре підготувалися.
Що?
Ти що, лише з ботанами тепер вітаєшся?
-Як ти? -Який ти дотепний.
Ходімо.
Росіта налаштована серйозно.
Гадаю, вона мене кине.
Може, не кине, але вона якась дивна.
От трясця.
Так. А я втюхався в неї по вуха.
Чуваче, я тобі що, психолог?
Чи Кінтанілья?
Нащо ти мені це розповідаєш?
-Бо ти мій кореш. -Уже ні.
У тебе є час лише на Росіту, і я не проти.
Але тоді не треба мені плакатися й жалітися.
Ще побачимося, бро.
Бувай.
Доброго ранку.
Що сталося?
-Думала, ти побудеш удома. -Я сильніше, ніж ти думаєш.
Не можу лишити тебе саму в небезпеці.
Буду поруч.
-Ти не… -Марія в Акапулько.
-Що? -Звідки ти знаєш?
Вона знову дзвонила. І код міста був з Акапулько.
У них там є будинок. Це точно вона.
Добре, дай мені цей номер.
744-279-2964.
Ми пішли.
Привіт.
Написала есе?
Якщо я був суворим, бо хотів лише
допомогти.
Так, я знаю.
Клау.
Ти талановита.
Дуже.
Дякую.
Ти мені не віриш.
Я доведу.
Хочу, щоб ти зіграла в п'єсі.
«Дім Бернарди Альби».
Ви серйозно?
Авжеж.
Аделу?
-Звісно! -Так.
Дякую!
Нікому не кажи.
Присягаюся.
Поговоримо пізніше.
Усім привіт.
Доброго ранку.
Здавайте есе.
Ми починаємо.
Ти така щаслива. Чому?
Що сталося?
Чому ти допоміг?
А де фарба?
Он там, у відрах. Іди візьми.
-Він твій бос? -Як кінсеаньєра.
Чорт. Фарба закінчується.
Ми пропустили багато занять,
і цей чувак не захоче допомагати.
Ми цього не знаємо.
І він єдиний, хто може допомогти.
Насправді.
Чому думаєш, що Марія причетна?
Ну, не знаю, але…
Дивися, вона в мережі.
ВИННИЙ МАГАЗИН
Бруно.
Чого вам? Дайте мені спокій.
Допоможи нам відстежити цей номер.
Я вже відсидів за хакерство.
Я не можу допомогти, якби навіть хотів.
Ти все ще хочеш отримати гроші?
Скажімо, щоб звільнитися звідси.
Рауль сказав, що заплатить.
Звісно.
Проте, якщо я його попрошу,
може і не заплатити.
Вона це може.
А якщо мене спіймають?
Ось номер.
744 279 2964
Пропустіть.
Ти впевнений?
Тобі не потрібні гроші?
Дихай, дихай!
Тужся. Ще трохи!
Гаразд, досить! Сідайте.
Що це за клоунада.
Подорослішайте вже.
Я вас благаю.
Прибережіть історії про вибухову діарею для іншої компанії.
Подивимося, чи лишилося щось цікаве.
Ось адреса.
В Акапулько?
Так, код міста Акапулько.
Але телефон тут.
-У Мехіко. -Де саме?
Ось тут.
І щоб я більше вас не бачив.
Наступне есе.
Гаразд.
Щось цікаве.
Клаудіє.
На сцену.
Лягай.
Алекс,
Пабло, Пепе.
Гаразд.
Жінку оточило сім людей.
Вони б'ються за сумку з грошима.
Жінка спотикається і падає з даху вниз.
Бум! Вона лежить на асфальті і помирає. Зрозуміло?
Відчуйте емоційну напругу цієї ситуації.
Пабло, рятуй її!
Алекс, збирай гроші, що падають.
Народ, агов! Вона помирає.
Пабло, вона помирає. Ти будеш винен, якщо не врятуєш її.
Ну ж бо! Ось так!
Відчуйте емоційний зв'язок.
Пабло, вона помре! Зроби щось!
Агов! Допомагайте! Це вас усіх стосується.
Я серйозно! Відчуй це, Пепе.
Відчуйте зв'язок. Будь ласка!
Смерть буде на твоїй совісті!
Не кидайте її саму.
Якщо вона помре, це буде твоя провина.
Вона стікає кров'ю. Що ти робиш?
Це твоя провина!
Твоя провина!
Пабло!
Ну ж бо!
-Що ти робиш? -Ситуація дуже напружена.
Пабло рознервувався. Хай трохи видохне. Добре?
ДЖЕРРІ, ТВОЇ НОВІ ДРУЗІ ЗНАЮТЬ, ЩО ТИ ГОМІК?
Бро, вона не в настрої.
А хто тут у нас?
Наш розумник.
Здоров!
Як ти тут, бро…
-Що з тобою не так, мудило? -Бляха!
Що сталося?
Він знову сам чіпляється.
Хутко! До роботи.
Усі до роботи!
-Що таке? -Якийсь цей козел дивний.
Ви тут, щоб працювати.
Клау!
-Це була ти, так? -Про що ти?
-Про довбане есе. -Я не…
-Думаєш, ти найкрутіша? -Це не я!
Зведеш нас усіх із розуму!
Клау, досить, чорт забирай!
Я знаю, хто це був.
Марія.
Припини.
Вибачте, ніхто не відповідає.
Певно, вона вийшла. Можете показати її номер?
Це неможливо.
А здавати номери неповнолітнім заборонено законом, так?
Я вас проведу.
Це справді незаконно?
Не знаю.
Але спрацювало.
Самі відчиняйте номер, якщо треба. Я не хочу вплутуватися.
Як люб'язно.
Дякую.
Наталіє, що ти тут робиш?
Сюрприз.
-Чому ти тут? -Де Марія?
-Припини. Не чіпай мої речі. -Я маю дізнатися, де…
-Я знаю, це все вона! -Чорт, Софіє!
-Де вона? -Марія мертва!
Переклад субтитрів: Катерина Яцук