EN NETFLIX-SERIE
NACIONALSKOLAN
Svaret finns här.
Och den här?
Spara den. Den är viktig.
Ingen straffrihet.
RELEVANTA INLÄGG RÄTTVISA FINNS INTE…
Sofia…
Sofia.
Är du okej?
Du är här.
Jag hittade dig.
Tydligen.
Men hur fan…
Bruno…
Vänta.
Det är ett budskap. Det är han.
-Ligger det aset bakom allt? -Inte nu längre.
Jag förklarar sen.
Hur fan ska vi ta oss ut? Ingen annan vet att jag är här.
Vänta på att Bruno skaffar hjälp.
-Lägg av. -Alltså…
Han hatar mig. Du måste skämta.
Då måste vi hitta en väg ut.
Jag vill nog inte veta vad det är de vill.
MÖRDARE
Nej. Läs det här. Titta.
Jag frågade om NANA-festen.
Han sa att den var grym. Det är inte Raul.
Det skiter jag i. Han erkände ju att han blåste oss.
Snart ger de sig på dig…
-Det har de redan gjort. -Då vet du hur det är.
Pablo.
Låt honom vara. Han har haft det jobbigt nog.
-Klart att han reagerar så. -Du har inte lärt dig nåt.
Jag äter inte det där.
Jag är vrålhungrig.
Nej. Tänk om de har lagt nåt i det?
-De hade kunnat förgifta oss redan. -Nej, Raul.
Det är äckligt. Det smutsigt.
Ska du inte hjälpa mig?
Du är en usel lögnare.
Hjälp mig.
Nej.
Du är alldeles smutsig.
Du…
Tack för att du försökte rädda mig.
Jag kan inte låta bli ett mysterium.
Jag kanske är en usel lögnare,
men du är ännu sämre på att låtsas inte bry dig.
Jag är ledsen, Sofia.
Inget av det här hade hänt om jag inte hade hackat nån.
Är det mitt fel, menar du?
Du blev ju inspirerad av mig.
-Jag borde ha bjudit ut dig på en fika. -Ja.
Men det hade varit för enkelt.
Jag vet hur vi kan ta oss ut.
Men det kräver en ansträngning, okej?
Du har inte lärt dig nånting.
Jag tror dig.
Sofia sa att Raul hade råkat illa ut.
-Nu svarar hon inte. -Nej, men ni gjorde ju slut.
Hon drog väl efter att hon avslöjade oss.
-Hon hade inget val. -Jaså?
Det är Sofia.
JAG KAN INTE PRATA NU.
Hon kan inte prata nu.
Då så. Vi behöver inte vara oroliga.
Gå och kolla.
HÖRS SEN, ÄLSKLING.
Inte en chans att det här är Sofia.
Hon skulle aldrig kalla mig älskling, särskilt inte nu.
Snälla, hjälp oss!
Hjälp!
Han slutade andas! Nåt är fel!
Vad fan?
Helvete.
Ja, eller så skrattar Sofia och Raul åt oss som vanligt.
Sofia…
Varför skulle de göra det? Löjligt.
Nej.
Ni vet hur de är.
Nej, släpp mig!
-Nej, snälla! -Nej. Sofia!
-Släpp mig! -Skynda på!
Nej, snälla!
-Sluta! -Låt bli henne!
-Nej. -Var inte sån nu.
-Kom igen! -Släpp mig!
-Sluta! -Fan också!
Släpp mig!
Han är tuff.
-Är du okej? -Ja.
Kör.
Jag vet inte.
Gör det!
Nej. Ta det lugnt.
Ta det lugnt.
Jag öppnar.
Du ska jämt hålla på.
Ni jagar upp er så.
-Vad gör du här? -Jag bad henne komma.
Jag vet att ni hatar mig och att jag har tabbat mig.
Men jag vet vilka det är som jävlas med oss.
Va?
Sofia hade rätt. Det fanns nåt mer i ryggsäcken.
Det såg ut som en teckning av loggan, men den har en QR-kod.
-Och den leder till ett forum. -Det var som fan.
Nej. Ta det lugnt.
Hörru… Lugna dig.
Nej.
Sluta. Förlåt.
-Nästa gång dör du. -Dra åt helvete.
Hur gick det?
Titta noga. Det måste stå var de är.
Det gör det inte. Det är problemet.
De är så många.
-Vi måste ringa polisen. -Då griper de oss.
-Och polisen i Mexiko? Allvarligt? -Det går inte.
Titta inte på mig så där. Jag försöker hjälpa till.
-Ge er. -Vi har ont om tid.
Videorna läggs ut om en timme.
-Videorna? -Var ska de läggas ut?
Vilka videor?
På avslutningen?
Quintanillas video.
-På Susanas död. -Videorna? Flera stycken?
-Omöjligt. -Nej.
-Vilka videor? -Det står att de är i svarta zonen.
De bad mig lägga en sån här mask
på ett hemskt ställe. Den hade ett gult märke på sig.
Gult.
-Gula zonen. -Okej.
Det låter logiskt.
Så klart. Det finns flera zoner här. Grön, grå, röd…
Och svart.
Där är de.
Förlåt.
Sitt still.
Jag fick med lite snor.
Jag ville veta hur många de är. Jag såg bara de tre.
Allvarligt… Måste jag bli nitad för det?
Har du varit i ett escape room?
Som du och Williams?
Ja.
Grejen är att där alltid finns kameror.
Med blinda fläckar.
Det viktiga är det de ser, inte det de inte ser.
De pekar ut ledtrådarna.
Ja, men det här är inget escape room. Här finns inga ledtrådar.
Nej…
Men här finns nåt som är viktigt för dem.
Vänta. Alla kan inte åka.
Nån måste hindra att videon visas på avslutningen.
-Jag tänker leta efter Sofia. -Jag med.
-Jag går på avslutningen. -Jag letar efter Raul.
Jag följer med dem.
Jag är ändå uppklädd.
-Ska vi ringa efter en taxi? -Ja.
-Ha det så trevligt. -Tack.
God kväll, Dario. Är allt bra?
God kväll.
Välkomna, allihop.
Trevligt att träffas. Hur är det?
-Lulu. -Ja?
-Var är Javier, Sofia och de andra? -Vet inte.
-Säg till om du ser dem. -Okej.
God kväll. Hur är det?
Det är första gången på tre år jag ser dig uppklädd. Snyggt.
Jag kommer strax.
Vi hamnade visst bredvid varann.
Ja.
Vad snygg du är.
Tack. Detsamma.
God kväll. Hur står det till?
Har du bestämt dig?
Vad bra. Gratulerar.
God kväll. Hej.
Hej.
Hur mår du?
Bra. Själv, då?
Bra.
-Ska du läsa vidare? -Eller nej. Jo, jag mår bra, men…
Var är Sofia?
-Vet inte. Hon är inte här än. -Okej…
Hon ska ju hålla talet.
-Har hon inte sagt det? -Nej.
Hon blev utvald som den mest populära eleven.
-Vi hjälptes åt med talet. -Allvarligt?
-Ja. Har hon inget sagt? -Nej.
Hon är inte så pratglad.
Hon kanske ville överraska mig.
-Då förstörde jag det. -Ja, kanske.
-Du är fin. -Detsamma.
-God kväll. -Hej.
-Quintana. -Quintanilla.
-Har du sett Javier? -Nej.
-Ursäkta mig. -Inte Sofi heller?
-De kommer nog. -Är det upptaget?
Nej, sätt dig.
-Där. -Ja.
Javi, Quintanilla…
-Svara inte. -Jo, svara.
-Vad ska han göra? -Lugna honom.
Håll käften!
-Nej. -Hallå?
Var är ni?
Vi sitter i bilen.
Kom hit nu.
Vet du vad? Ge Sofia luren.
Nej.
Hon kan inte prata nu.
Säg vad det är, så meddelar jag det.
Säg åt henne att inte oroa sig. Alla blir nervösa.
-Det är läskigt att hålla tal. -Det handlar inte om det.
Det spelar ingen roll. Ni måste komma hit. Tiden går.
-Håll tyst. -Oroa dig inte, Quintanilla.
Sofi råkade ut för ett problem, men vi löser det.
Ge oss lite tid bara. Det är Natalia, förresten.
Hej, Nat. Hur mår du? Berätta åtminstone om Sofia är okej.
-Jadå, inga problem. -Ja.
Okej. Jag drar ut på det så mycket jag kan.
Men skynda er hit. Okej?
Hej då!
Varför svarade du ens?
-Håll käften. -Jäklar.
Rosita.
-Hej. -Hej. Hur är det?
Får jag be dig om en sak? Kan du glädja oss med att säga några ord?
-Seriöst? -Rosita…
Bad mina klasskamrater om det?
-Ja. -Så klart.
-Rosa… -Natalia hade rätt.
-Det var den jävla Darios fel. -Tänk på språket nu.
Gör mig en tjänst. Säg inget vulgärt och tala långsamt.
-Okej. -Bra. Jag säger till sen.
Tack.
Skål!
Ernesto, ändrade planer.
-Rosita ska tala före videon. -Okej.
-Är du med? Först Rosita, sen videon. -Visst.
-Okej. -Vadå, Rosita?
Inget. Hon ska tala. Sen ska jag spela upp videon.
Jag följer med dig.
Okej. Visst.
Föräldrar, familjer och alla våra elever,
som jag älskar och verkligen kommer att sakna:
Varmt välkomna till Nacionalskolans avslutning.
En applåd för er alla!
Fan, de sticker. Fort!
Fan också.
Hur fan kom de upp dit?
Där är de! Nej!
De kommer undan! Öppna!
-Kom igen! -Allvarligt!
Skynda på!
Här ska det vara.
Slå av lyset.
Det är ingen här.
-Var fan är det? -Där.
-Jag vet inte. -Titta.
Det är inte sant. Hon var i baren på olyckskvällen.
-Nej. -Jo. Kolla.
Hon tar på sig masken.
-Kan de vara där inne? -Jag tror det.
-Kom. -Vi vet inte hur många de är.
Javi, var försiktig.
Spring!
Spring. Kom igen.
Vänta, Raul.
-Kom nu! Vi måste skynda oss. -Din mobil. Prova att ringa nån.
-Fan, simkortet är borta. -De har tagit dem.
Vad är det här? Kom.
Spring!
Hitåt. Jag kom den här vägen.
-Lyssna. -Vad är det?
Hjälp! Släpp ut mig!
-Det är Güero. -Ja.
Güero.
Vad är det här?
Sofia? Raul? Vad gör ni här?
Vad gör du här?
Jag var hemma. Nån gav mig en flaska tequila
och sen vaknade jag här.
Ni, då?
-Samma här. -Ja.
Det var säkert bara ett dumt spratt.
Ja. Men vi måste ta oss ut härifrån.
Det är farligt och vi har ont om tid.
-Dina klackar! -De hörs inte.
Det är ingen här.
Nej, det är ingen här. Okej…
Vi måste ta oss in på nåt sätt. Vi måste fixa hjälp.
-Från vem då? De maskerade typerna? -Nej.
-Jag klättrar upp. -Va?
-Gerardo… -Idiot.
-Du kommer att ramla. -Nej. Du ska få se.
-Kom ner nu. Gerardo! -Ja, mamma.
-Pablo, ta ner honom. -Flytta på er!
-Du gör dig illa. -Vänta.
Herregud.
Vad fan?
-Javi! -Jävlar.
-Gick det bra? -Ja.
Du är ju helt galen. Wow.
-Men det funkade. -Du skiter verkligen i dina bilar.
-De är pappas. -Okej.
-Ska vi gå? -Jag väntar.
-Va? -Jag kollar att ingen kommer.
-Vi måste hålla ihop. -Nej. Jag väntar här.
Klarar du dig?
Ja. Du med?
Allvarligt?
Kom nu!
-Javi, det är bråttom! -Var försiktig.
-Ge er nu. -Ursäkta.
-Kommer du? -Ja.
Se upp nu.
-Det var här borta. -Nej.
-Lugn. -Utgången är hitåt.
Vi måste gå. Kom nu.
Sofia, våra namn står här.
Kom nu, Güero.
Vi borde inte vara här.
Det är farligt. Okej?
-Okej? -Güero, det är bråttom.
-Nej. Kom nu. -Vi måste gå.
Lyssna på mig.
Den som ligger bakom det här ska få igen.
Man ska inte låta andra sno ens energi.
Älska er själva! Vägra likrikta er!
För friheten! För Nacionalskolan!
Och fan ta Dario!
Jävlar! Vilken käftsmäll!
Hör ni. Snälla ni…
-Det var patetiskt. -Ja.
-Varför fick hon tala? -Ursäkta mig.
-Hon bryr sig inte. -Varför dejtade jag henne?
Ett ögonblick.
Ernesto, videon. Minns du?
Rosita, sen videon. Spela den.
Minns du vår överenskommelse? Vik dig inte nu.
Jag ber om ursäkt.
Vem har ansvaret för det här?
-Jag. -Så…
-Ett glas, rektorn? -Nej. Ta det du.
Varsågod.
Ska du inte spela upp den?
Fan, vilken soppa det här är.
Hoppas att jag fixar det.
Nu tittar vi på videon. Den blev bra.
-Det är inte värt det. -Vi reder ut det.
Raul…
Nacionalskolan. Stolthet och lojalitet.
-Söker sanningen. -Jag älskar…
Mina 200 000 peso.
Jag älskar den här skolan och den jag har blivit här.
Jag fann teatern.
De välkomnade mig när jag kom från Colombia.
De andra eleverna var så snälla, precis som lärarna.
Det var toppen. De visade mig runt. Allt gick så bra.
Hur många piloter gick här?
Introt är annorlunda.
Fotboll är toppen.
Verkligen.
DÖD
-Nu är det kört. -Vad är det här?
-Det är fel video. -Nej.
-Kom. -Nej, stoppa videon.
Vi kom överens…
Jag vill göra skolan stolt.
-Var är de? -Där!
Kom.
-Vad gör du? -Sluta.
-Är du döv? -Vänta.
Vad gör du?
-Titta. -Vad fan?
Vad fan?
Nej!
-Fan! Varför gjorde du så? -Jag trodde att vi var vänner.
REKTOR HOPPAR MOT SIN DÖD
Det var inget självmord. De dödade henne och gömde undan kroppen.
Jag längtar efter att spela inför publik.
-De dödade henne. -Jag kommer att sakna Nacionalskolan.
De dödade henne.
Juridik är…
…som forskning.
De dödade henne.
Jag blev vuxen här.
Jag är lycklig.
Güero, hör på. Det är inte som det verkar.
-Vi kan förklara. -Det var inget självmord.
-De… -De dödade henne.
De dödade henne.
-De vill skaka om oss. -Se på mig.
-Vi måste härifrån. -Titta på mig.
-Det var en olycka. -Vad gjorde ni?
-Lugna dig. -Vi gjorde ingenting.
-Var det en olycka? -Ja.
-Vi måste gå. -Hör på.
Vadå för olycka? Va?
Vad gjorde ni mot min fru? Varför ljög ni?
Lägg ner slagträet.
-Lyssna. -Vad gjorde ni?
Lugna dig! Fan! Spring!
Era jävlar!
Stanna!
De kommer undan.
Fan också.
-Min laptop är körd. -Avbryt mig inte.
-Vad gör ni? -Nej, Elvira. Vi kan förklara.
-Svara mig. -Alex.
-Vi måste bara… -Det kvittar.
Det var mitt fel.
Jag ville göra en rolig video. Jag tar på mig det.
Nej. Det var jag. Det var ett misslyckat spratt.
-Va? -Va?
-Nej, det var jag. -Nej.
-Jo. -Det var vi.
-Det var båda. -Båda.
Men snälla nån…
Ett ögonblick.
Rektorn, föräldrarna undrar vad som pågår.
Glöm era avgångsbetyg.
-Fixa det här. Gör lite nytta. -Ja. Lulu, hämta en laptop.
-Absolut. -Ernesto, ge mig videon.
Min video.
Det blir ingen examen.
-Är du okej? -Ja. Du, då?
Ja. Tack, mannen.
Vi är ju vänner.
De kommer över det.
-Ja. -Vill du röka på?
Självklart!
Spring!
-Jag ska döda er! -Spring! Fan!
-Stanna, era jävlar! -Spring, för fan!
Spring!
Sofia! Hitåt!
Ni ska dö!
NATALIA JAVI, DE LETAR EFTER ER.
DE ÄR JÄVLIGT MÅNGA!
Gerry…
Güero?
Vad gör du här?
Är allt bra?
Spring.
-Vi måste ta oss ut. -Nej.
-Det är en jävla labyrint. -Kom igen.
Låt mig presentera vår hedersgäst.
Han ska tala om framgång.
Varmt välkommen, Damian Williams.
Ursäkta mig.
Hör på. Det här är onödigt.
Vi ska inte säga nåt till nån.
-Släpp oss, så är det över sen. -Det kan vi inte.
Det är en ära att vara här ikväll.
Skolan betyder mycket för mig.
-Liksom det den främjar. -Sluta, Güero.
-Güero! -Lugna dig!
Güero, sluta!
Lugna ner dig! Sluta!
Okej…
Släpp henne.
Det är för sent.
Vad fan menar du?
Den enda hemligheten bakom framgångar
är uppoffringarna man måste göra.
Det räcker! Du ljög för mig!
Du ljög för mig!
Låt aldrig nånsin
nån komma mellan dig…
…och dina drömmar.
-Bravo! -Bravo!
Dödade jag honom?
Tack.
Vilka är ni? Är ni från Nacionalskolan?
-Vad fan är det ni vill? -Raul…
Svara, din jävel.
Nej, sluta.
-Regler är regler. -Gör det.
Vi kan inte släppa er.
SLÄPP DEM INTE!
TA DEM! ANNARS JÄVLAR!
Ni följer ju order.
Vem ger er order?
-Vem säger åt er vad ni ska göra? -Sofia…
Nej, allvarligt.
Ni är inga psykopater. Ni är ungdomar.
Ni blev utpressade.
Ni blev hackade precis som vi, och nu blir ni utnyttjade.
Har jag fel?
I början snackade vi bara skit om dina inlägg.
Men sen fick rörelsen ett eget liv.
-De är galna. -Sluta!
Gnistan var lätt att tända.
Det svåra är att släcka elden.
Han ljög för mig.
Han tappade inte kontrollen.
Vem då?
Bruno.
-Bruno? -Ja.
Han krävde en sista tjänst för att ge mig pengarna.
Spela upp videon.
-Vad ska hända med dig? -Jag vet inte.
-Men vad… -Jag svär.
Du spelade upp videon.
Vad pratar ni om?
Vem fan är Bruno?
Killen som ligger bakom allt.
-Vad gör du? De avslöjar våra hemligheter. -Nej. Ingen kommer att avslöja nåt.
Regeln är väl att ingen visar ansiktet?
Det här löser vi lätt.
Ta av er maskerna.
Ta av er dem, så är det över sen.
Bra.
Ta av er maskerna.
Ta av er dem. Inga hemligheter kommer att avslöjas.
Den enda som inte kan ta av sig masken är skitstöveln som jävlas med alla.
Eller hur, Bruno?
Om ni kommer närmare, avslöjar jag allt.
Alla era hemligheter.
Dra åt helvete!
Vem tror du att du är? Jag bestämmer!
Nu är du körd, din jävel!
-Javiers bil. -Sofia…
-Vad fan? -Är du okej?
-Jadå.
Vi måste härifrån på en gång.
Nej, vänta. Ni behöver inte vara oroliga.
Jag ska förklara. Vad har hänt? Var är Güero?
-Natalia knockade honom. -Va?
-Bara lite. -Du ser hemsk ut. Är du okej?
-Det är lugnt. -Säkert?
-Ja, men vi måste gå. -Vart då?
Vi ska göra det vi borde ha gjort från början.
Fotboll är toppen.
Politik, så klart.
Jag är en bra ledare. Alla här vet det.
Jag älskar den här skolan och den jag har blivit här.
NACIONALSKOLAN
Tack, Nacionalskolan.
Jag vill tacka för ett toppenår.
-Tack, Nacionalskolan. -Tack.
Tack, Quintanilla. Tack, Nacionalskolan.
Natalia. Är allt bra? Sofia, vad hände?
-Är du okej? Säkert? -Ja. Jag lovar.
…att hålla avslutningstalet. Varsågod, Sofi.
Jag förklarar sen. Jag ska hålla mitt tal.
-Varför är du så sen? -Det får du snart veta.
Fan, du kunde väl ha lånat en klänning.
Så bitchigt!
För några dagar sen tänkte jag på framtiden.
Gå på universitet.
Plugga juridik för att få pappa frigiven.
Jag tänkte att jag skulle stå här och hålla ett tråkigt tal.
Ta min examen.
I en fin klänning.
Talet skulle handla om framtiden med alla nära och kära.
Om vännerna vi fann längs vägen, de som har blivit som en familj.
Om våra drömmar.
Om kampen för att uppnå dem.
Allt vi har kvar att uppleva.
Maria!
Släpp! Sluta!
Men det var en lögn.
Vi har inget val.
Även om det är svårt.
Man kan inte bygga en framtid och ignorera det som varit.
Jag heter Javier Williams.
Klockan var tolv på natten, på ett ungefär.
Claudia, Maria och Susana gick upp
med pengarna som de tog ur ett skåp.
Vår lärare var väldigt nervös.
Även om vi vill ha våra misstag ogjorda…
…måste vi konfrontera dem för att gå vidare.
För i slutänden…
…förvandlas det som hindrar en till en väg framåt.
Det slår lögnen vi flydde ifrån.
Det är dags att berätta sanningen.
Vad fan pratar hon om?
Du kommer att få allas blickar på dig.
För 15 månader sen…
…på Nacionalskolans tak…
…var mina vänner och jag med om nåt som vi har dolt sedan dess.
Vår rektor Susanas död.
NÅGRA MÅNADER SENARE
Nu när du säger det
blir du säkert en bra journalist, Sofia.
Den bästa.
Försök att inte hamna i klistret den här gången.
Jag kan inte lova nåt.
Jag har saknat dig.
Detsamma.
Okej, Javi. Vad är det?
Du vill säga nåt, men vet inte hur. Därför är vi här.
-Du missar visst ingenting. -Nej.
Om det gäller Natalia, så är det lugnt. Jag såg strandbilderna. Ni är fina ihop.
Ni har båda ansikten med…
-Bra proportioner. -Bra proportioner.
Exakt.
Jag har funderat mycket sen jag blev ihop med Natalia.
Och det är en sak jag inte får ihop.
Vad?
Natalia sa att hon fick i uppgift att spionera på oss.
Men det kanske inte var den verkliga avsikten.
Tänk om…
…@alladinahemligheter ville sära på dig och mig.
Vems intresse låg det i?
Allt började på hans fest.
Välkomna!
Han fick oss att tro att han var pank.
-Vad är det? -Allt hamnade på ett fejkkonto.
Han blev nästan påkörd.
För att undvika misstankar.
Han isolerade dig från oss alla, även din pappa.
Och bara du var där när han blev bortförd.
Han visste att du inte skulle ge dig förrän du hittade den skyldiga.
Och då dök Bruno upp.
Var är Raul?
Ingen annan vet att jag är här.
Han planerade allt så att du kunde följa ledtrådarna.
VEM FLYTTADE KROPPEN?
Jag kan inte låta bli ett mysterium.
Raul är @alladinahemligheter.
Han slutade aldrig.
Han gjorde det för att få dig.
Vad är det för min?
Visste du om det?
Ärligt talat… Du drar så konstiga slutsatser.
Javi…
Jag måste gå.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Det hoppas jag.
Massor.
Hur gick det med Javi?
Bra.
Vad var det han ville berätta?
Fundera på den, du.
Undertexter: Love Waurio