NETFLIXOVA SERIJA
Lipanj je 2014. godine
i informativni mrežni portal BuzzFeed održava odlučujući test okusa.
Meksičke i američke Cole.
Zašto?
Meksička Cola koja se izvozi u SAD izrađena je prema klasičnom receptu
i zaslađena šećerom od šećerne trske.
Jako je gazirana. Čudno mi je to.
Čistim nepce.
No u posljednja četiri desetljeća
američka Cola sadrži kontroverzan sastojak.
Visoko fruktozni kukuruzni sirup.
Snažniji naknadni okus od limenke. Draža mi je meksička.
U konačnom obračunu meksička je Cola pobjednica.
Da, to je bolje.
Meksička je pobjednica.
No kukuruzni sirup nije gubitnik, pogotovo kad pogledate brojke.
Prosječni Amerikanac svake godine unese više od 9,5 kg
kukuruznog sirupa svake godine.
Nalazi se gotovo u svim prolazima supermarketa
i u hrani koju možda ne očekujete.
PRIRODNI OKUSI!
Godine 2020.
SAD je proizveo 7,6 milijuna tona sirupa,
dovoljno da se premaže cijeli Manhattan.
Od 1975. godine
Amerikanci su potrošili 168 milijuna tona sirupa.
To bi prekrilo cijeli Los Angeles.
A ipak, studija iz 2016. godine
pokazala je da 53 % ispitanika izbjegava ili ograničava unos sirupa.
S tržištem teškim oko 8,8 milijarda dolara,
kukuruzni sirup i više je od gospodarskog diva.
Njegovi su proizvođači ozbiljni igrači
kojima podilaze političari.
Drago mi je što sam ovdje s nevjerojatnim farmerima
koji hrane našu naciju i čuvaju američki način života.
Ali njegov ugled nije nimalo sladak.
Niska hranjivost, kaloričnost.
Kako je visoko fruktozni kukuruzni sirup zavladao policama supermarketa?
Keksi! Djeca žele kekse!
I kako utječe na naše zdravlje?
VISOKO FRUKTOZNI KUKURUZNI SIRUP
KOLIKO JE SLADAK TAJ BIZNIS?
Godina je 1971., a američki predsjednik Richard Nixon ima problem.
Američki se farmeri muče. Dohodak im je opao,
dijelom i zbog sve većih troškova proizvodnje.
Ljudi s farmi ove nacije nisu uživali
u napretku i blagostanju.
Nixon treba glasove farmera da mu pomognu s drugim mandatom.
Zato je imenovao novog ministra poljoprivrede
koji je iskusan u poljodjelstvu, Earla Butza.
2.12.1971.
Za poljoprivrednike želim lijep život kakav imaju gradska braća.
Četiri mjeseca prije izbora Butz nadzire prodaju žitarica u inozemstvo
vrijednu 750 milijuna dolara
američkom neprijatelju iz hladnog rata, Sovjetskom Savezu.
Mislim da bi većina uzgajivača pšenice u Kanzasu preferirala trgovinu s Rusijom.
Prihod s farme ubrzo raste.
Na krilima potpore farmera
u studenome 1972. godine
Nixon lako osvaja drugi mandat,
osvojivši 49 od 50 država.
Ne znam za državne izbore
kad bih mogao ići spavati ranije nego večeras.
No 1973. godine,
sa smanjenjem zaliha američkih žitarica,
cijene hrane rastu.
Iste je godine vlada obnovila zakon o poljoprivredi
s ciljem povećanja proizvodnje i dodavanjem poticaja.
Ako cijena žitarica padne,
vlada i porezni obveznici nadoknadit će razliku.
Najveći od tih usjeva i ključan za opskrbu nacije jest kukuruz.
Butz potiče farmere da sva polja prekriju kukuruzom
kako bi ga proizveli što više i tako smanjili cijene hrane.
Te su godine
proizveli preko 40 milijuna tona kukuruza više nego tri godine prije.
Butzov je plan bio uspješan. I preuspješan.
Uskoro je kukuruza previše.
Kako riješiti taj višak žitarica?
Japan, zemlja legendi, Zemlja izlazećeg sunca.
Šezdesetih godina 20. st.
japanski znanstvenici smislili su način masovne proizvodnje ljepljivog sladila
od kukuruza.
Butz shvaća da bi ova metoda mogla riješiti problematičan višak
te američke proizvođače potiče
da proizvode sirup u komercijalnim razmjerima.
I tako nastaje američka industrija
kukuruznog sirupa.
Kako se proizvodi to inovativno sladilo?
ZRNA KUKURUZA
Namaču zrna kukuruza te ih melju da nastane kukuruzni škrob.
U taj škrob dodaju dva različita enzima
koji ga razgrađuju na manje molekule glukoze.
MOLEKULA GLUKOZE
Treći enzim tu glukozu zatim pretvara u šećer zvan fruktoza
koja se prirodno nalazi u voću i medu.
Fruktoza se pomiješa s glukoznim sirupom
te nastaje slatka i ljepljiva mješavina: visoko fruktozni sirup.
VISOKO FRUKTOZNI SIRUP
Ali naziv pomalo zbunjuje.
Udio fruktoze visok je samo u usporedbi s običnim kukuruznim sirupom.
Sadrži otprilike istu količinu fruktoze kao i obični šećer.
UDIO FRUKTOZE
Ipak, ako će pretvaranje kukuruza u zaslađivač riješiti višak žitarica,
mora postojati potražnja.
Isprva prehrambene tvrtke ne pokazuju interes
da prijeđu s provjerenog sladila, šećera,
koji se koristi više od 5000 g.
No do 1974. godine
globalna potražnja za šećerom nadmašuje ponudu,
djelomice zbog propasti europskog uroda šećerne repice.
U osam se tjedana cijena sirovog šećera udvostručila.
Industrija cijene opravdava nestašicom diljem svijeta.
A to se itekako osjeti na blagajni.
Dva dolara i 20.
Smiješno.
Prehrambene tvrtke okreću se kukuruznom sirupu.
Opskrba je gotovo neograničena i proizvodi se u SAD-u,
dok se 50 % šećera uvozi i podliježe kvotama i carinama.
Do kraja 1974. godine
Dr. Pepper, Fanta
i Sprite počinju koristiti visoko fruktozni kukuruzni sirup.
Ipak, najveći brendovi još čekaju.
Na žalost uzgajivača kukuruza, njihova prednost na tržištu ne traje dugo.
Urod šećera oporavlja se, a cijena šećera pada.
Rafinerije kukuruza ne mogu jeftino proizvoditi kukuruzni sirup.
Da situacija bude još gora, u siječnju 1980. godine
predsjednik Jimmy Carter odlučio je kazniti Sovjetski Savez
zbog napada na Afganistan
embargom na žitarice.
17 milijuna tona žitarica koje je S. Savez naručio…
4.1.1980.
…i više od dogovorene prodane količine, nećemo isporučiti.
Međunarodno tržište za sav taj kukuruz znatno se smanjuje.
Svi žele prodati, nitko ne kupuje.
10.1.1980.
Cijene žitarica pale su više od dopuštene granice.
Zbog nagla pada cijena kukuruza
visoko fruktozni kukuruzni sirup odjednom postaje mnogo jeftiniji,
što napokon privlači pozornost velikih brendova napitaka.
Godine 1980.
Coca-Cola je objavila da će 50 % šećera koji se koristi u Coli
zamijeniti visoko fruktoznim kukuruznim sirupom.
U roku od dva mjeseca
i Pepsi ga uvodi u sokove iz aparata.
U međuvremenu, embargo predsjednika Cartera
i dalje je vrlo nepopularan među poljoprivrednicima.
Njegov protivnik na izborima 1980., Ronald Reagan,
iskoristio je njihov gnjev u svoju korist.
Kad je predsjednik samo uveo embargo na žitarice,
bila je to šuplja gesta nauštrb američkoga naroda.
U izbornoj večeri
Reagan lako odnosi pobjedu
i postaje 40. predsjednik Sjedinjenih Američkih Država.
U životu se nisam osjećao…
4.11.1980.
…ovako skrušeno.
Sjajna vijest za Reagana i uzgajivače kukuruza.
Četiri mjeseca od preuzimanja vlasti novi predsjednik okončava embargo.
Možda se tržište kukuruza sad oporavi i ove godine nešto i zaradimo.
Cijena šećera u SAD-u počinje rasti
nakon što je Reagan uveo restriktivne kvote na uvoz šećera.
I opet je visoko fruktozni kukuruzni sirup jeftiniji zaslađivač.
Sad se sve više velikih tvrtaka za proizvodnju hrane i pića
žurno prebacuje na njega.
Ljudi počinju konzumirati više sirupa.
Godine 1981.
prosječni Amerikanac unese četiri žličice kukuruznog sirupa dnevno.
To je 6 kg svake godine.
Visoko fruktozni kukuruzni sirup počinje preplavljivati samoposluge.
Prva u našoj kupnji…
Od peciva…
Keksi! A keksi?
…do pahuljica, pa čak i vina.
Ali većina potrošača ne zna kakav je taj novi zaslađivač.
Kad su posrijedi slatkoća i kalorije,
visoko fruktozni kukuruzni sirup i obični šećer posve su isti.
U čemu je onda razlika?
Kemijski gledano? Nije velika.
Šećer se sastoji od jedne molekule glukoze vezane za jednu molekulu fruktoze.
Kukuruzni sirup sastoji se od istih molekula,
ali nisu povezane. Mogu se slobodno kretati.
To kukuruznom sirupu daje prednost kad je posrijedi određena prerađena hrana.
Zadržava vlagu bolje od šećera i produljuje rok trajanja
te poboljšava izgled i teksturu hrane.
DUŽI ROK TRAJANJA!
Godine 1984. Coca-Cola, jedan od najvećih svjetskih kupaca šećera,
najavljuje da će većinu američkih proizvoda
prebaciti na kukuruzni sirup.
Kao i Pepsi.
Predviđa se da će taj potez dodati oko milijun tona domaćoj potražnji.
Visoko fruktozni kukuruzni sirup ne osvaja samo pića.
Do 1985. zamijenio je šećer u mnogo prerađene hrane,
više od trećine kaloričnih zaslađivača na tržištu otpada na njega.
Jeftiniji proizvodi preplavljuju supermarkete…
…i tržište brze hrane.
To je podebljalo zaradu tvrtaka koje prerađuju kukuruz,
ali i još se netko udebljao.
Sve je više razne prerađene hrane
prepune kaloričnih zaslađivača,
a do sredine 1980-ih jasno je:
Amerikanci su sve deblji.
Prvi put stručnjaci diljem zemlje pretilost nazivaju ubojitom bolešću.
Od 1985. godine
oko 20 % ljudi spada u skupinu pretilih.
Zasad većina ljudi upire prstom u masti, a ne u šećer,
što je dobro za industriju kukuruznog sirupa.
JOGURT, DODATNO KREMAST
Proizvođači znaju da smanjivanje masti prerađenu hranu čine manje ukusnom.
Kako bi proizvodili ukusne proizvode s manje masnoće,
prehrambene tvrtke počinju dodavati sve više zaslađivača,
poput kukuruznog sirupa.
Što znači da nemasna hrana često ima jednako mnogo kalorija
kao masne verzije.
No javnost gladuje za etiketom „manje masnoće”.
Misle da to znači da mogu jesti koliko god žele
i često jedu više nego ikad.
Proizvođačima hrane
prehrana s manje masnoće znači masnu zaradu.
A za nas ostale?
Pa, postajemo sve deblji.
Do 1987. godine
količina kukuruznog sirupa koju Amerikanci konzumiraju udvostručila se
na 8,3 čajnih žličica na dan.
To je 12,7 kilograma godišnje.
Pitali smo mamu i tatu možemo li ići
u restoran brze hrane i sviđa nam se
jer ondje ima dobre hrane.
Djelomično zahvaljujući kukuruznom sirupu,
hrana i piće sada su jeftini i ima ih u izobilju,
ali to je samo uvod u ono što slijedi.
Godine 1988. Taco Bell prvi nudi besplatno punjenje bezalkoholnih pića.
I drugi brzi restorani ubrzo uvode isto.
Do 1989. godine
oko 26 % odraslih u Americi je pretilo.
Tijekom devedesetih
visoko fruktozni kukuruzni sirup postaje sve omiljeniji.
Prekomjerne porcije glavni su trend,
a povećavaju se i čaše za sok.
Domaća proizvodnja sirupa 1999. godine dosegla je vrhunac od 9,5 milijuna tona.
Iste te godine
potrošnja doseže povijesne razine.
Ljudi u SAD-u sada konzumiraju 11,1 čajnih žličica sladila na dan,
a to je golemih 17 kg na godinu.
U međuvremenu, Amerikanci su sve deblji i deblji.
Godine 1999. razina pretilosti doseže 36 %.
Ulazimo u iduće tisućljeće
i nema sumnje da će pretilost postati glavni zdravstveni problem.
Početkom 2000-ih
akademska studija o pretilosti sugerira nevjerojatnu poveznicu.
Znanstvenici prate podatke o konzumaciji kukuruznog sirupa
i uspoređuju ih sa stopom pretilosti.
Dva grafikona slijede nevjerojatno sličnu putanju.
Ljudi se počinju pitati
je li kukuruzni sirup bogat fruktozom odgovoran za sve širi struk?
Niska hranjivost, kaloričnost
i vjerojatno je to uzrok ove epidemije pretilosti.
Dakle, jesmo li zbog kukuruznog sirupa uistinu deblji?
Kao i sve povezano s prehranom,
komplicirano je.
Mnogo je drugih čimbenika koji uzrokuju pretilost.
VOŽNJA NE HODANJE
SJEDILAČKE AKTIVNOSTI
Čini se da je kukuruzni sirup pojeftinio i povećao gazirane sokove.
Američki odrasli sada gutaju 29 % više bezalkoholnih pića
nego prije 25 godina.
Povećao je i popularnost prerađene hrane
koja je bogata kalorijama i lako je pretjerati.
Ljudi koji je jedu u prosjeku unesu 500 kalorija više na dan
od onih koji se drže neprerađene hrane.
Od 1975. godine
ukupna potrošnja kaloričnih zaslađivača skočila je za 25 %,
a potrošnja kukuruznog sirupa povećala se za više od 1000 %.
I budući da dodavanje bilo kojeg sladila, pa i šećera, može potaknuti debljanje,
što više toga jedemo, to smo deblji.
Do 2007. godine
visoko fruktozni kukuruzni sirup na lošem je glasu.
Što je od ovoga izglednije da će pridonijeti smrti
prosječnog Amerikanca?
Teroristički napad ili visoko fruktozni kukuruzni sirup?
No kukuruzni sirup i dalje je jedan od najzastupljenijih zaslađivača u SAD-u
te donosi velike zarade.
Jedan od glavnih igrača na tržištu, Archer Daniels Midland, 2008. prijavio je
operativnu dobit odjela za sladila
od 529 milijuna dolara.
Kako bi održala dobit,
Udruga rafinerija kukuruza bori se protiv lošeg publiciteta.
Naš je proizvod pogrešno predstavljen…
UDRUGA RAFINERIJA
…u javnosti.
Udruga tvrdi da kukuruzni sirup nije ništa štetniji
od bilo kojeg drugog zaslađivača.
Kukuruzni je sirup, kad je riječ o hranjivosti,
biokemijskom sastavu i kaloričnosti, ekvivalent šećeru.
A 2008. godine
čini se da se Američka medicinska udruga slaže s time!
Ipak, oko 53 % Amerikanaca zabrinuto je
da kukuruzni sirup može ugroziti zdravlje.
No većini je ljudi to teško izbjeći.
Kukuruzni sirup sada se koristi u tisućama prehrambenih proizvoda.
Posvuda je.
Poput mnogih omiljenih američkih proizvoda,
prihvaćen je i u svijetu.
Godine 2009.
svijet proizvodi 15,7 milijuna tona visoko fruktoznog kukuruznog sirupa,
dovoljno da zasladi 53 limenke soka
za sve na planetu.
Velika većina, gotovo 70 %,
dolazi iz SAD-a,
a slijede Japan, zatim Kina.
Amerikanci konzumiraju najviše,
više od 60 %,
a slijede Meksiko i Japan.
Druge ga zemlje gotovo uopće ne koriste.
Mnogima je draži domaći šećer.
Unatoč ukaljanu ugledu,
industrija kukuruznog sirupa i dalje ostvaruje goleme profite,
dijelom i zbog subvencija američke vlade proizvođačima kukuruza.
Između 1995. i 2020. godine
federalne subvencije iznosile su 116,6 milijarda dolara,
znatno više nego u drugim poljoprivrednim granama.
-Koliko vi i obitelj dobijete godišnje? -Oko 20 dolara po hektaru.
Zašto?
Možda zbog čudnog američkog izbornog sustava.
Zbog nas će…
KOLOVOZ 2016.
…Amerika ponovno rasti. Uzgajati.
To počinje s potporom našim obiteljskim gospodarstvima
ovdje u Iowi.
Iowa uzgaja više kukuruza nego bilo koja druga država.
To je također i prva država koja bira predsjedničke kandidate
glavnih političkih stranaka.
Mnogi političari žele pridobiti uzgajivače kukuruza na svoju stranu.
Iowa će biti ključna za događaje Americi…
KOLOVOZ 2019.
…u sljedećoj generaciji.
Industrija kukuruza možda još uživa prevelik politički utjecaj.
No kukuruzni sirup i dalje se bori za pobjedu
na sudu javnog mijenja.
Veliki brendovi poput Papa John's Pizze,
Burger Kinga i McDonald'sa počinju mu okretati leđa.
Stvaramo drukčiju prehrambeni kulturu u McDonald'su.
Uklanjamo kukuruzni sirup iz peciva…
Do 2020. godine
američka potrošnja kukuruznog sirupa
gotovo se prepolovila od vrhunca
na 6,2 čajnih žličica svaki dan.
To je 9,5 kilograma godišnje.
KUKURUZNI SIRUP
Visoko fruktozni kukuruzni sirup i dalje je kontroverzan,
no jasno je da je promijenio američku prehranu.
Zamjena šećera javnosti je donijela jeftiniju prerađenu hranu,
besplatna punjenja i goleme porcije.
Zahvaljujući izdašnim vladinim potporama i megazaradi,
visoko fruktozni kukuruzni sirup neće nestati u dogledno vrijeme.
Jer, unatoč lošoj reklami,
uključujući i brojne snimke upozorenja na društvenim mrežama…
Prekrižite kukuruzni sirup. Ne uključujte ga u prehranu.
…zapravo nema razlike
između kukuruznog sirupa i običnog šećera.
A kad je posrijedi utjecaj na okus hrane,
to ionako ovisi o jeziku potrošača.
U osnovi su jednaki. Problem je u tome…
LIJEČNIK
…što je oboje loše.
Činjenica jest,
kad je posrijedi prejedanje,
lakše je okriviti sastojak nego naše navike.
Bolje je izbjegavati konzumaciju prerađene i zašećerene hrane,
no tada bi, naravno, život bio mnogo manje sladak.
Prijevod titlova: Željko Radić