UN SERIAL NETFLIX
E iunie 2014
și site-ul BuzzFeed organizează suprema confruntare a gusturilor.
Cola mexicană contra Colei americane.
De ce?
Cola mexicană exportată în SUA se face după rețeta clasică,
cu zahăr din trestie ca îndulcitor.
E foarte acidulată. Mă uluiește.
Curăță cerul gurii.
De patru decenii încoace,
Cola americană conținea un ingredient controversat.
Sirop de porumb bogat în fructoză.
Lasă un gust, față de cea la doză. Prefer Cola mexicană.
În confruntarea finală, Cola mexicană învinge clar.
E mai bună.
Cola mexicană câștigă.
Dar siropul de porumb bogat în fructoză câștigă pe piață.
Americanul de rând ingerează peste 9 kg
de astfel de sirop în fiecare an.
Se găsește pe aproape orice raft din magazine
și în alimente la care nu te aștepți.
NATURAL! DIETETIC!
În 2020, SUA au produs 7,6 milioane de tone de sirop de porumb,
cât să acopere tot Manhattanul.
Din 1975,
americanii au consumat 168 de milioane de tone din acest sirop,
cât toată suprafața Los Angelesului.
Cu toate astea, un studiu din 2016
a arătat că 53% dintre participanți încercau să evite siropul de porumb.
Cu o cotă de piață de circa 8,8 miliarde de dolari,
siropul de porumb e mai mult decât un simplu succes comercial.
Producătorii sunt extrem de influenți,
curtați de politicieni.
Sunt încântat să fiu alături de fermierii extraordinari
care hrănesc națiunea și păstrează stilul american de viață.
Dar reputația sa nu e deloc dulce.
E slab nutritiv și bogat în calorii.
Cum a ajuns siropul de porumb bogat în fructoză
să domine piața?
Fursecuri! Copiii vor fursecuri!
Și ce efecte are asupra sănătății?
SIROPUL DE PORUMB CU CONȚINUT RIDICAT DE FRUCTOZĂ
CÂT NE ÎNDULCEȘTE VIAȚA?
În 1971, Richard Nixon, președintele SUA, avea o problemă.
Fermierii americani o duceau greu. Veniturile le scăzuseră.
În parte, din cauza costurilor de producție.
Fermierii din țară nu și-au primit partea
din roadele progresului și prosperității.
Nixon voia voturile fermierilor pentru a fi reales.
El a numit un nou ministru al agriculturii
cu ștate vechi în lumea culturilor: Earl Butz.
2 DECEMBRIE 1971
Vreau ca fermierii s-o ducă la fel de bine ca verii de la oraș.
La patru luni înainte de alegeri, Butz gestionează un mare export de grâne
în valoare de 750 de milioane de dolari
către inamicul SUA din Războiul Rece, Uniunea Sovietică.
Cultivatorii de grâu din Kansas ar agrea exporturile în Rusia.
În curând, veniturile fermierilor cresc.
Ajutat de susținerea fermierilor,
în noiembrie 1972,
Nixon e reales,
câștigând în 49 din 50 de state.
În nicio seară electorală
n-am putut să mă duc la culcare mai devreme ca acum.
Dar, în 1973,
când stocul de grâne al SUA era epuizat,
prețurile alimentelor au crescut.
În același an, guvernul a reînnoit legea fermelor,
în scopul de a maximiza producția și a adăuga un stimulent.
Dacă prețul grânelor scădea sub ștachetă,
guvernul și contribuabilii compensau diferența.
Cea mai mare cultură și baza aprovizionării cu alimente era porumbul.
Butz a încurajat fermierii să planteze câmpuri întregi,
producând cât mai mult posibil, ca nu crească prețurile alimentelor.
În acel an,
s-au produs cu 40 de milioane de tone mai mult decât în urmă cu trei ani.
Planul lui Butz funcționase, ba chiar prea bine.
Exista un surplus de porumb.
Cum se putea rezolva problema acestui excedent?
Japonia, tărâmul de legendă, Țara Soarelui Răsare.
În anii '60,
savanții japonezi au descoperit cum să producă în masă un îndulcitor
din porumb.
Butz și-a dat seama că metoda putea să-i rezolve problema surplusului
și i-a încurajat pe producătorii americani să fabrice sirop la scară comercială.
Industria americană a siropului de porumb
se năștea acum.
Dar cum se fabrică acest îndulcitor inovator?
BOABE DE PORUMB
Boabele se înmoaie în apă și se macină, rezultând amidonul de porumb.
La amidon se adaugă două enzime,
care îl descompun în molecule de glucoză mai mici.
MOLECULĂ DE GLUCOZĂ
O a treia enzimă transformă glucoza în alt zahăr, numit „fructoză”,
care se găsește în fructe și miere.
Fructoza se amestecă cu siropul de glucoză
și rezultă siropul de porumb cu conținut ridicat de fructoză.
Dar numele e derutant.
Conținutul de fructoză e ridicat doar față de siropul normal de porumb.
Are cam aceeași cantitate de fructoză ca zahărul obișnuit.
CONȚINUT DE FRUCTOZĂ
Ca transformarea porumbului în îndulcitor să rezolve problema surplusului,
trebuia să existe și cerere.
La început, producătorii de alimente nu erau interesați
să abandoneze zahărul, un îndulcitor consacrat
și folosit de peste 5.000 de ani.
Dar, în 1974,
cererea globală de zahăr întrecea oferta,
în parte din cauza recoltei slabe de sfeclă din Europa.
Prețul zahărului brut la bursă s-a dublat în opt săptămâni.
Se spune că a crescut din cauza stocurilor insuficiente.
Efectele se simt la casa de marcat.
2,20 dolari…
E absurd!
Producătorii recurg la siropul de porumb cu conținut ridicat de fructoză.
Erau stocuri aproape nelimitate și se producea în SUA,
pe când 50% din zahăr era importat și supus accizelor și taxelor.
La finalul lui 1974,
Dr. Pepper, Fanta și Sprite
încep să utilizeze acest sirop de porumb în sucuri.
Mărcile cele mai mari încă se abțineau.
Și, din nefericire pentru fermieri, avantajul lor pe piață nu rezistă mult.
Culturile de zahăr își revin, iar prețul zahărului scade.
Siropul de porumb nu e produs suficient de ieftin ca să fie competitiv.
Mai rău, în ianuarie 1980,
președintele Jimmy Carter decide să penalizeze Uniunea Sovietică
pentru invadarea Afganistanului,
cu un embargo pe porumb.
Cele 17 milioane de tone comandate de URSS…
4 IANUARIE 1980
…surplusul producției pentru vânzare, nu vor fi livrate.
Piața internațională a porumbului se contractă.
Toți voiau să vândă și nimeni, să cumpere.
Prețul s-a prăbușit la cota minimă admisă într-o zi.
Odată cu prăbușirea prețului,
siropul de porumb cu conținut ridicat de fructoză devine mai ieftin
și captează în sfârșit atenția marilor mărci de sucuri.
În 1980, Coca-Cola anunță că va înlocui 50% din zahărul din Cola
cu sirop de porumb cu conținut ridicat de fructoză.
După două luni,
Pepsi introduce siropul în sucul de la dozator.
Între timp, embargoul președintelui Carter
era dezavuat în rândul fermierilor.
Rivalul său la alegerile din 1980, Ronald Reagan,
s-a folosit de furia lor.
Când președintele a introdus embargoul pe cereale,
s-a fălit în fața poporului american pe cheltuiala voastră.
În seara alegerilor,
Reagan a învins decisiv,
devenind al 40-lea președinte al Statelor Unite.
Nu m-am simțit în viața mea mai smerit ca acum.
4 NOIEMBRIE 1980
Excelent pentru Reagan și cultivatorii de porumb!
La patru luni de la învestire, noul președinte pune capăt embargoului.
Poate își revine piața și facem ceva bani anul ăsta.
În SUA, prețul zahărului o ia în sus
după ce Reagan introduce cote restrictive la importuri.
Din nou, siropul de porumb e cel mai ieftin îndulcitor.
Tot mai mulți producători de băuturi și alimente
fac schimbarea.
Iar oamenii încep să consume mai mult sirop.
În 1981, americanul de rând mânca patru lingurițe de sirop de porumb pe zi.
Adică 6 kilograme anual.
Siropul de porumb cu conținut ridicat de fructoză apărea peste tot.
Prima în cursa cumpărăturilor…
În produse de patiserie…
Iei fursecuri?
…în cereale, chiar și în vin.
Dar cei mai mulți consumatori nu știu ce este acest nou îndulcitor.
Ca dulceață și calorii,
siropul cu conținut ridicat de fructoză și zahărul sunt la fel.
Atunci, ce le diferențiază?
Chimic? Nu prea multe.
Zahărul e alcătuit dintr-o moleculă de glucoză legată de una de fructoză.
Siropul de porumb e alcătuit din aceleași molecule,
dar ele nu sunt legate, ci se mișcă liber.
Asta conferă siropului
un avantaj în cazul alimentelor procesate.
El reține mai bine umezeala, rezistând mai mult pe raft
și îmbunătățind aspectul și textura alimentelor.
TERMEN DE GARANȚIE EXTINS!
În 1984,
Coca-Cola, un mare achizitor de zahăr,
anunță că trece majoritatea produselor din SUA
la siropul de porumb.
Pepsi face același lucru.
Se preconizează că asta va crește cererea internă cu 2 milioane de tone.
Iar siropul de porumb nu vizează doar băuturile.
În 1985, el înlocuise zahărul în multe alimente procesate
și cota sa de piață era peste o treime din îndulcitorii bogați în calorii.
Produsele mai ieftine inundă rafturile
și piața fast-food.
Companiile de procesare a porumbului o duc bine,
dar nu și siluetele consumatorilor.
Apar tot mai multe alimente procesate
pline de îndulcitori bogați în calorii și, la mijlocul anilor '80, e limpede.
Americanii sunt tot mai grași.
În premieră, experții din toată țara numesc obezitatea o cauză majoră de deces.
În 1985, cam 80% dintre oameni sunt considerați obezi.
Deocamdată, vina e dată pe grăsimi și nu pe zahăr,
lucru care e în favoarea industriei siropului de porumb.
IAURT GUSTOS, FOARTE CREMOS
Producătorii de alimente știau că alimentele dietetice nu sunt gustoase.
Ca să vândă produse dietetice, dar gustoase,
companiile alimentare au început să adauge îndulcitori
precum siropul de porumb.
Aceste produse sărace în grăsimi aveau tot atâtea calorii
ca varianta bogată în grăsimi.
Dar consumatorii pofteau la eticheta „sărac în grăsimi”.
Ei credeau că însemna că pot mânca oricât
și ajungeau să mănânce peste măsură.
Pentru producători,
dieta săracă în grăsimi însemna un profit gras.
Dar pentru restul lumii?
Noi ne îngrășam.
În 1987,
cantitatea de sirop de porumb ingerată de americani se dublase,
ajungând la 8,3 lingurițe pe zi.
Adică aproape 13 kg pe an.
I-am întrebat pe părinți dacă putem
să mergem la fast-food, unde ne place,
fiindcă e mâncare bună acolo.
În parte grație siropului bogat în fructoză,
alimentele și băuturile ajunseseră ieftine și abundente,
dar acesta era doar începutul.
În 1988, Taco Bell lansa ideea de sucuri gratis la dozator.
Alte fast-fooduri îi urmează.
În 1989, circa 26% dintre adulții americani erau obezi.
În anii '90,
siropul de porumb bogat în fructoză e tot mai popular,
mâncarea vine în porții XXL,
iar paharul de suc e uriaș.
În 1999, producția internă de sirop atinge un vârf de 9,5 milioane de tone.
În același an, consumul atinge niveluri-record.
Americanii mâncau acum 11,1 lingurițe de îndulcitor pe zi,
adică uriașa cantitate de 17 kilograme anual.
Americanii deveneau tot mai grași.
În 1999, nivelul obezității atinge 36%.
La intrarea în noul mileniu,
evident că obezitatea va deveni principala problemă de sănătate.
La începutul anilor 2000,
un studiu academic asupra obezității a făcut o legătură uluitoare.
Cercetătorii au sistematizat consumul de sirop de porumb
și l-au comparat cu rata de obezitate.
Cele două grafice erau remarcabil de asemănătoare.
Apăreau întrebări.
Era de vină siropul de porumb pentru taliile îngroșate ale americanilor?
E slab nutritiv și bogat în calorii.
Probabil că asta a generat avalanșa de obezitate.
Chiar ne îngrașă siropul de porumb?
Ca orice are de-a face cu dieta,
e complicat.
Există mulți alți factori care duc la obezitate.
ȘOFAT ÎN LOC DE MERS PE JOS ACTIVITĂȚI SEDENTARE
Dar se pare că siropul bogat în fructoză a ieftinit sucurile și a mărit paharele.
Adulții americani consumau cu 29% mai multe băuturi carbogazoase
decât cu 25 de ani în urmă.
Astfel a sporit și popularitatea hranei procesate,
bogată în calorii și ușor de mâncat în exces.
Consumatorii ingerează zilnic cu aproximativ 500 de calorii mai mult
decât cei care preferă hrana neprocesată.
Din 1975, consumul total de îndulcitori bogați în calorii a ajuns la 25%,
iar al siropului de porumb, la peste 1000%.
Și, pentru că îndulcitorii, inclusiv zahărul, pot duce la îngrășare,
cu cât mâncăm mai mult, cu atât devenim mai grași.
În 2007, siropul de porumb bogat în fructoză avea o faimă proastă.
Ce credeți că contribuie mai mult la moartea americanului de rând?
Un atac terorist? Sau siropul de porumb bogat în fructoză?
Dar siropul de porumb rămânea printre îndulcitorii preferați din SUA
și aducea profituri uriașe.
În 2008, unul dintre giganții pieței, Archer Daniels Midland,
a raportat un profit de 529 de milioane de dolari
la divizia de îndulcitori.
Ca să mențină profiturile,
Asociația rafinăriilor de porumb combate reputația proastă creată.
Produsul a fost caracterizat greșit
în spațiul public.
Asociația susținea că siropul de porumb nu e mai nociv
decât alți îndulcitori bogați în calorii.
Siropul de porumb e echivalent nutritiv,
biochimic și caloric cu zahărul de consum.
În 2008,
Asociația Medicilor din SUA pare să fie de acord.
Totuși, circa 53% dintre americani se temeau
că siropul de porumb ar putea reprezenta un risc medical.
Dar pentru majoritatea oamenilor e greu de evitat.
Siropul de porumb se folosește acum în mii de produse alimentare.
E omniprezent.
Și, ca multe alte produse americane de succes,
cucerește lumea.
În 2009,
la nivel global se produceau 15,7 milioane de tone de sirop de porumb,
cât să îndulcească 53 de doze de suc
pentru fiecare pământean.
Marea majoritate, aproape 70%,
venea din SUA,
urmată de Japonia și China.
SUA consumă cel mai mult,
peste 60%,
urmată de Mexic și Japonia.
În alte țări nu se folosește mai deloc,
multe preferând zahărul local.
În ciuda proastei reputații,
siropul de porumb bogat în fructoză continuă să aducă profituri enorme,
în parte fiindcă guvernul SUA subvenționează fermele de porumb.
Între 1995 și 2020,
subvențiile federale la porumb au atins 116,6 miliarde de dolari,
mult peste orice altă ramură agricolă.
Cât primiți pe an?
Cam 20 pe acru.
De ce?
Poate din cauza unei chichițe din sistemul electoral american.
O să facem…
America să crească din nou, să crească!
Asta începe prin susținerea familiilor de fermieri
de aici, din Iowa.
Iowa cultivă mai mult porumb decât orice alt stat.
În plus, e și primul stat care alege candidații la președinție
din principalele partide politice.
Mulți politicieni sunt dornici să-i atragă pe cultivatorii de porumb de partea lor.
Știu că Iowa e esențială pentru America următoarei generații.
Industria actuală a porumbului se bucură încă de influențele politice.
Dar siropul de porumb are probleme
pe terenul opiniei publice.
Mărci de renume precum Papa John's Pizza,
Burger King și McDonald's încep să se distanțeze de el.
Creăm o altă cultură gastronomică la McDonald's.
Eliminăm siropul de porumb din chifle…
În 2020,
consumul de sirop în rândul americanilor
se înjumătățise față de cota maximă,
scăzând la 6,2 lingurițe pe zi,
adică 9,5 kilograme pe an.
SIROP DE PORUMB
Siropul de porumb bogat în fructoză rămâne controversat,
dar e clar că a transformat dieta americanilor.
Renunțarea la zahăr a dus la ieftinirea alimentelor procesate,
suc gratis la dozator și porții enorme de mâncare.
Mulțumită subvențiilor uriașe și profiturilor enorme,
siropul de porumb bogat în fructoză nu pare să ne părăsească prea curând.
Dar, în ciuda proastei reputații
și clipurilor din rețelele de socializare dedicate îndulcitorului…
Eliminați siropul de porumb! Nu-l includeți în dieta cotidiană!
…nu sunt mari diferențe
între siropul de porumb și zahărul obișnuit.
În ce privește efectul asupra gustului,
asta ține de cerul gurii fiecăruia.
Practic, sunt echivalente. Problema e…
că ambele sunt nocive.
Realitatea e că, la capitolul mâncatului excesiv,
e mai simplu să dai vina pe ingredient decât pe năravurile tale.
E mult mai bine să evităm
alimentele procesate și dulciurile în exces,
dar, desigur, asta ne-ar cam amărî viața.