Budeš mít řeč, nebo třeba přípitek?
Co? Kdy?
Na svatbě tvý sestry. Je to přece už za pár dní.
Řeč? Z toho začínám mít nervy.
Víš, nejsem moc zvyklej mluvit před druhejma.
Buráku, jsem si jistý, že zrovna ty...
Číhej na to.
- Natáčej tady biják? - Ticho na place.
Kamera jede.
Akce!
- Stop! - Znovu. Na místa.
To je fakt boží.
Nejste Blesk McQueen?
Ano. To jsem.
- A tohle je můj kamarád Burák. - Bell! Je tady Blesk McQueen.
Musíme mu najít nějakej štěk.
To jako vážně?
Budu ve filmu?
Dva kamarádi to spolu rozjedou
Kam právě míří, to vám ukážou
Jeden závodník a král autodráh
Druhej odtahovka, dvě auta na cestách
AUTA NA CESTÁCH
BÉČKOVÝ FILM
No ty káro!
Buráku, víš, kdo je tamhle?
Legendární hororová režisérka Bella Cadavrová.
To přece vím.
Je slavná tím, že trvá pouze na opravdových tricích.
Víš jak, skutečný gumový monstra
místo všeho toho falešnýho CGI.
Co je CGI?
To je odborný termín.
Dělá se to na počítači. Nějak.
Blesk McQueen, že?
Bude z něj skvělý strážmistr Hazard.
Ano, prosím.
Ten, co hraje strážmistra, mě už unavuje.
Vyměníme ho za hostující hvězdu.
To bude žůžo.
Nezlobte se, ale nechci nikoho připravit o práci.
- Pozdě, už jel k vodě. - Pro nás umřel.
- Tak jo. - Zlom hřídel, Blesku.
Dostanu nějaký scénář?
Máte jenom jednu větu.
- Jen jednu? - Lesi, jak zní ta věta?
Mě se neptejte.
Dobře, ale kdo mi ji řekne?
Ta věta zní: „Mě se neptejte.“
A nemohl bych spíš říct...
Věta zní: „Mě se neptejte.“
Blesku, jde ti to skvěle.
Vy na něj počkejte venku.
Útok kosmozombií z planety B.
Scéna 10 C. Poprvé.
Akce!
Jako by jeho vnitřnosti byly ze želatiny.
Ale jak to?
- Mě se neptejte. - Stop!
„Mě.“ Důraz je na „mě“. „Mě se neptejte.“
Jasný? Chápem?
Jo, chápu to.
Útok kosmozombií z planety B.
Scéna 10 C. Podruhé.
Akce.
Mě se neptejte.
- Stop! - Potřetí.
- Mě se neptejte! - Stop!
Počtvrté.
Mě se neptejte.
Stop, stop, stop!
Po třicáté sedmé.
Mě se neptejte.
To by šlo. Jedem dál.
To studí! Pardon.
Tak znova.
Znova!
Co překvapenější výraz?
To nic, Blesku.
Hele. Jsem z planety Zip-Zorp.
A co tamhleten?
Když myslíš.
Já vyzkouším kohokoli.
Promiňte.
Uměl byste zahrát milého ustrašeného budižkničemu?
Kdo, já?
A jste vtipný?
Myslíte vtipnej ha-há, nebo spíš ujetě?
Já myslím, že to zvládneš.
Jste si jistej tím, co jste viděl?
Ať to bylo, co chtělo, prohlídlo mě to skrz naskrz.
A co kdybych spíš řek:
„Mělo to obří mozek a skákalo to na všech kolech.
Měl jsem po tom chtít ukázat řidičák?“
To je lepší.
Na vás jsme tady čekali, berete to pěkně hákem.
Páni.
Koukám, že jim dáváš přesně to, co chtějí.
Vypadá to tak.
KOSTYMÉRNA
Tak co tu máme? Tohle ujde.
Hele, tamhle je.
Vezu ti novou roli.
Sarkastickýho vědátora.
Díky bohu. Už jsem se skoro...
Roztomilýho budižkničemu zahraje každej,
ale tahle role má šťávu.
A ty jí dodáš šmrnc.
Ta světla šla přímo ze hřbitova.
Co vůbec víme o těchhle věcech?
Pusťte mě jen na pět minut na tu nemrtvou snůšku divnejch blebejch zpráv,
a já vám řeknu, co měla minulej čtvrtek k obědu.
Ten chlápek je k nezaplacení.
Ach jo.
Jsi skrytej talent. Zralej prorazit!
Ty můžeš hrát fakt cokoli.
Co to má bejt?
Proč jsem tak modrej?
Ta rolička vědátora? Na tu zapomeň.
Potřebujeme, abys nám zahrál prezidenta.
Kdo, já? Prezidenta?
A chceme, aby sis napsal vlastní řeč.
Ty jo, prezident.
Ach jo, proč mi to nejde?
Kvůli čemu jsi tak děsně nervózní?
Snažím se vymyslet si prezidentskou řeč.
Buráku, spíš bych čekal,
že to já prorazím jako filmová hvězda.
Co mi chybí?
Blesku, vždyť ty jsi dobrej úplně ve všem.
Aspoň pár drobků bys mohl přenechat ostatním.
Navíc tam exceluješ jako popletenej strážmistr.
Jo, jen myslím, že nemá bejt popletenej.
Promiň.
Byl jsem trochu sobec.
Dneska zkusím být lepší kámoš, ano?
Já ti nic nevyčítám, Blesku.
- Co to je? - Kurňa.
Co se to děje? Všechno je jinak.
Dovolíte?
A vy jste?
Jsem strážmistr Hazard.
Málomluvný strážce zákona, který ctí svůj odznak.
A já jsem prezident Spojenejch států.
To jste vy.
Náš film zcela změnil koncept. Přepsali jsme ho.
Odevzdejte kostýmy v kostymérně
a mějte se hezky.
- Cože? - Tak to byly teda rychlý kopačky.
- Buráku? Blesku? - Ivy, co ty tady děláš?
- Ivy! Co ty tady? - Jak to že nejsi v cirkusu?
V cirkusu bylo úžasně.
Ale představte si, že mě tam objevili lovci talentů.
A obsadili mě do filmu! To se nestává, co?
Ne, to se stát nemůže.
Ty hraješ v tomhle zombie hororu?
Ten horor byl prý propadák.
Teď je to muzikál.
Nepovídej.
Proč máte ty směšný převleky?
- Jen tak. - Fakt.
Pouštíme playback.
Čekaj na mě na scéně.
Už musím jet. Ráda jsem vás viděla.
Držte mi gumy!
Akce!
Já mozek obří mám a na kolech skáču
Hop, hop, hop, hop, dupu a skáču
Do kukly snů vejdi a stůj
Tyhle tančící zombie ti utáhnou šrouby To je ufonů vpád tak začni se bát
Jo, začni se bát
A tím končí naše herecký kariéry.
Poslyš, Buráku, neslyšel jsem tu tvou řeč.
- Jakou řeč? - Tu prezidentskou.
No jo, víš...
Akce.
Jakožto váš prezident,
tímto povolávám všechny auta světa,
aby se spojily proti hroznejm zombie-ufonům
a zastavily příval těch veleobřích mozků,
jinak je jen otázkou času, kdy nám zničej Zemi pod kolama.
Buráku, ta je boží.
- To je všechno? - Kuš, teprve se rozehřívám.
České titulky Vojtěch Kostiha