- Ale vůbec ne. - Ale jo.
- Ale ne. - Ale jo.
Dej pokoj, Buráku, neztratil jsem nás.
Jestli nebloudíme, tak jsem pick-up od Tesly.
Jo? Z tý tvý biosložky k večeři jsem nafouknutej.
A pořád ještě krkám.
A taky nahlas mlaskáš ze spaní.
A ten tvůj dech!
Tvůj dech páchne jako spálenej kobereček.
Tak se asi shodnem, že se neshodnem.
Na tom se neshodnu.
- Tak fajn!
- Fajn. - Fajn!
- Fajn, fajn, fajn. - Fajn, fajn, fajn.
Fajn.
Kdybychom spolu my dva mluvili, jakože nemluvíme,
řekl bych, že je před náma parkoviště.
A kdybych odpovídal, řekl bych: „Jupí!“
Vida, kdopak mi pad do vočka.
Dvě ufňukaný káry, který ztratily mámu.
Asi jsme natrefili na domorodce.
Vyřídím to.
Nebudem se vám motat do cesty,
když nám těma svejma chůdama ukážeš cestu.
Dva kamarádi to spolu rozjedou
Kam právě míří, to vám ukážou
Jeden závodník a král autodráh
Druhej odtahovka, dvě auta na cestách
AUTA NA CESTÁCH
„Klídek, vyřídím to“. Jo, tos to teda vyřídil.
Vyřídil. Ale blbě.
No jo.
Jedem!
Body za dramatičnost.
Uprchlíci z chřadnoucích pustin.
Z pustin?
Jedem z Kardanový lhoty.
Možná to myslí jako metyfóru.
Žebroníte o místo v našich řadách?
Ne.
Máme vás odtáhnout do pouště?
Kde vaše vysušený vraky rozeberou na díly?
Nebo raději podstoupíte zkoušku v Kuželoidu?
No?
Kužel. Jo, to zní dobře.
Připravte je. Kuželoid už čeká.
Kuželoid! Kuželoid!
A kurňa.
Jak to že máš plamenomet?
Ty máš zase podbradek.
Dvě auta vjedou. Jedno přežije!
A pouze vítěz posílí naše řady pro bitvu s armádou protivníků.
Jo!
- S čímže? - Co?
Tak už jeďte!
- Co teď budeme dělat? - Já tě jakoby zničím.
A pak tě někde bokem proberu.
Co? Ne!
Viděl jsem to tuhle v telce.
Co kdybych zničil já tebe?
- Pak... - To by ti nikdo nezbaštil.
- Vidíš? - Fajn. Tak pojeď.
- Fajn, pojedu. - Fajn.
- Fajn, fajn, fajn! - Fajn, fajn, fajn!
Počkat. Kam všichni odjeli?
Zvedá se prach. Hordy se blíží.
Dnešního dne bude prolito mnoho pohonných hmot.
To je naše šance. Jedeš?
Nikam, vy srábci. Půjdete hezky do první linie.
Prý jste přijeli z pustin.
Proč spolu vůbec válčíte?
Kdysi dávno jsme přijeli spolu.
Jako krásný konvoj souznících uměleckých vozidel.
V poušti jsme hledali osvícení.
- No a? - Ani už nevím.
Nějak jsme se rozhádali. Vznikly frakce.
Stará škola se střetla s tou novou.
Nikdo už to neví.
Vy si už ani nepamatujete, proč spolu válčíte?
Vlastně ne.
Možná bychom se měli trochu angažovat.
Buráku, pojeď za mnou.
Válčící vozidla.
My to chápeme.
Společný výlet kamarádů zničehonic eskaloval
v postapokalyptickou válku.
Se stává, no ne?
Co kdybyste odložili plamenomety
a zapomněli na sváry?
Copak to nejde?
To se stane nějaká bezvýznamná prkotina
a jeden se pak zbytečně rozhádá
se svým nejlepším kámošem.
Je to šílený.
- Co, Buráku? - Jo, Blesku.
Tak co vy na to?
Co kdybychom teď ubrali plyn, zavřeli haubny,
a, co já vím, jeli dál?
Horší než válka to být nemůže. Ne?
- Tamhle je! - A co?
Dálnice!
Zkusili jsme to.
Alespoň že jeden nás poslechl.
Vaše chřadnoucí pustina je nádhernou oázou naděje.
Jo, to je.
Blesku, vidíš to?
Tak já jim pojedu taky objednat destilovanou vodu.
České titulky Vojtěch Kostiha