- Har jeg ikke! - Har du vel!
Kutt ut, Bill. Jeg har ikke kjørt meg bort.
Om dette er navigasjon, er jeg en Tesla-pickup.
Jaha? Den dårlige kafeen du valgte, ga meg gass,
og ikke den gode typen.
Du lager tyggende smattelyder når du sover.
Og ånden din!
Ånden din lukter som en teppebrann.
Vi får bare være enige om å være uenige.
Kan ikke si meg enig.
- Greit! - Nei, greit.
- Greit. - Greit!
- Greit, greit, greit. - Greit, greit, greit.
Greit.
Om vi snakket med hverandre, og det gjør vi ikke,
ville jeg sagt at det er en leir der fremme.
Og om jeg svarte, ville jeg ha sagt "joho!"
Mitt skip er lastet med
to klikkeklakke-kattebiler som har mistet mamsen sin.
Må være en regional dialekt.
Jeg fikser dette.
Vi havner på rett vei igjen
om du hjelper oss, kaptein Langelegg.
Ut på motorveien, et par venner
Med eventyr i alle svinger
Uansett om de kappkjører eller taues bort
Alltid sammen, biler på veien
Biler PÅ VEIEN
"Her, jeg fikser dette." Ja, du fikser dette.
Jeg gjorde jo det, på en måte.
Ja da.
Kom igjen.
Poeng for oppvisningen.
Flyktninger fra den råtnede ødemarka.
Ødemarka?
Vi er fra Radiator by.
Kanskje det er en metafor.
Kommer dere krypende til oss for aksept?
Nei.
Skal vi dra dere ut til det fæle området
der de tørre skallene deres demonteres?
Eller vil dere vise hva dere kan i Tordenkjeglen?
Nå?
Kjeglen høres bra ut.
Forbered dem. Tordenkjeglen venter.
Tordenkjeglen! Tordenkjeglen!
Søren klype.
Hvorfor har du flammekaster?
Du har... spadeskjegg.
To biler går inn. Én overlever.
La seierherren slutte seg til oss for å kjempe mot motstandshæren.
Ja!
- Hva for noe? - Hvem?
Av sted med dere!
- Hva gjør vi nå? - Jeg skal knuse deg.
Så prøve å vekke deg senere.
Hva? Nei.
Jeg så det på TV.
Skal jeg knuse deg?
- Så... - Ingen kommer til å tro det.
- Ser du? - Greit. Gjør så godt du kan.
- Det skal jeg. - Greit!
- Greit, greit, greit! - Greit, greit, greit!
Vent. Hvor ble det av alle sammen?
Støvet stiger, og horden nærmer seg.
Mange viktige væsker skal søles ut her i dag.
Nå har vi sjansen. Kommer du?
Finn rekken, lamunger. Ingen motstandere i våre rekker.
De sier dere kom fra ødemarka.
Hva startet alt dette?
For et helt liv siden kom vi
og samlet oss som likesinnede, kunstneriske leirdeltakere
som søkte opplysning i ørkenen.
- Og? - Jeg vet ikke.
Smålige krangler blusset opp. Fraksjoner ble dannet.
Den gamle skolen krasjet med den nye.
Det er litt uklart nå.
Husker du ikke engang hva dere krangler om?
Ikke egentlig.
Kanskje en inngripen er på sin plass.
Bill, følg meg.
Krigende fraksjoner.
Vi skjønner det.
En morsom vennetur ender opp
som en postapokalyptisk områdekrig.
Slikt skjer, ikke sant?
Men det er greit å legge ned flammekasterne
og glemme smålige krangler.
Hvem bryr seg?
En dum, ubetydelig uenighet kommer ut av kontroll.
Og vips har du og din bestevenn
havnet i tottene på hverandre uten grunn.
Det er sprøtt.
- Ikke sant, kompis? - Ja.
Hva sier dere?
Skal vi gi opp, ti stille
og... Jeg vet ikke. Gå videre?
Kom igjen. Kan ikke være verre enn dette.
- Der borte! - Hva er det?
Motorveien!
Vi prøvde.
Denne lille karen hørte iallfall etter.
Den råtnende ødemarka er en flott visjon om håp.
Ja.
Lynet, se.
Jeg bestiller et par hundre kjøleflasker.
Norske tekster: Heidi Rabbevåg