- Det är jag inte! - Jo!
- Nej! - Jo!
Sluta nu, Mater. Jag är inte vilse.
Är det här kartläsning, är jag en Tesla-pickup.
Jaså? Det slabbiga värdshuset du valde gav mig gaser,
inte den ädla sorten.
Och du tuggar och smackar i sömnen.
Och andedräkten!
Din andedräkt luktar bränd matta.
Vi är sams om att vi är osams.
Inte alls.
- Nehej! - Nej.
- Nä. - Nä!
- Nä, nä, nä. - Nä, nä, nä.
Nähä.
Om vi pratade med varandra, som vi inte gör,
skulle jag säga att det är en camping.
Och svarade jag, skulle jag säga: "Tjo flöjt!"
Vad skådar mitt norra öga?
Två små rangliga rishögar som gapar efter morsan.
Det måste vara en regional dialekt.
Jag sköter snacket.
Vi sätter tänderna i biffen igen,
om du ser lite mellan fingrarna, kapten Långben.
Ut på vägarna far jag med vännerna mina
Nya äventyr väntar runt varje krök
Kör i full fart, bogseras med draglina
Håller ihop som bilar gör
BILAR PÅ VÄG
VÄGENS VÄRSTINGAR
"Jag sköter snacket." Jaha, snacka på du.
Ja, det gjorde jag väl.
Åh, ja.
Nu kör vi!
Stilpoäng.
Flyktingar från de förfallna ödemarkerna.
Ödemarker?
Vi är från Kylarköping.
Kanske menar hon det metaforiskt.
Kommer ni krälande för att tillhöra våra led?
Nej.
Ska vi släpa ut er i ödemarken
och låta era spruckna karosser demonteras av asätare?
Eller kommer ni att visa ert värde i vår Dunderkon?
Nå?
Kon. Ja, ko låter bra.
Ställ upp dem. Dunderkonen väntar.
Dunderkon! Dunderkon!
Gubbe lille.
Varför har du en eldkastare?
Tja, själv har du ett... spadskägg.
Två bilar kör in. En överlever.
Segraren sluter sig till våra led för att slåss mot motståndararmén.
Ja!
- Vad då? - Vem?
Iväg med er!
- Vad gör vi nu? - Jag krossar dig.
Och försöker sen väcka dig.
Vad? Nej.
Jag såg det på teve.
Vad sägs om att jag krossar dig?
- Men då... - Ingen kommer att tro det.
- Ser du? - Okej. Gör ditt sämsta.
- Det ska jag. - Okej!
- Okej, okej! - Okej, okej, okej!
Vänta. Vart tog alla vägen?
Dammet virvlar, horderna närmar sig.
Många vitala vätskor kommer att spillas denna dag.
Nu har vi vår chans. Kommer du?
Ta flanken, lammungar. I dessa led finns inga förnekare.
Det sägs att ni kom från ödemarken.
Hur började det här?
För en livstid sedan kom vi hit,
till en sammankomst med likasinnade slöjdande campare,
som sökte upplysning i öknen.
- Och? - Jag vet inte.
Småbråk blossade upp. Fraktioner bildades.
Det klassiska krockade med det nya.
Allt är lite mossigt nu.
Minns ni inte ens vad ni bråkar om?
Inte direkt, nej.
Kanske är ett ingripande på sin plats.
Mater, följ mig.
Krigande fraktioner!
Hör ni, vi fattar.
En kul liten resa vänner emellan eskalerar
till ett postapokalyptiskt gängkrig.
Sånt händer, inte sant?
Men det är okej att lägga undan eldkastarna
och glömma de små dispyterna.
Vem bryr sig?
Några dumma, obetydliga, grälsjuka utbrott
och i nästa ögonblick, har du och bästisen
blivit osams om absolut ingenting.
Det är galet.
- Visst, kompis? - Visst.
Så vad säger ni?
Varför inte bara ta ett steg tillbaka, knipa käft,
och gå vidare, vad vet jag?
Kom igen. Vad kan vara värre än det här?
- Titta där! - Vad är det?
Motorvägen!
Vi försökte i alla fall.
Lillen här lyssnade åtminstone.
Den förfallna ödemarken är en vacker vision om hopp.
Så är det.
Blixten, kolla där.
Jag beställer nog ett par hundra kylardrinkar till.
Översättning: Elsa Hallström